214 



skulde være en Fejl paa 2 — 3 Meter. Linen var inddelt i Læng- 

 der paa 25 m. Det første Mærke var 1 Knude, det næste 2 

 o. s. V. Hundrederne var ligeledes mærket med tilheftede Knu- 

 der. Det var derfor let at foretage Aflæsningen. 



Til Bestemmelse af Lodstedets Beliggenhed benyttede jeg 

 Tilbageskæring. Først benyttede jeg el Universalinstrument, 

 men da det var sent at manøvrere med, og da man i 30° Kulde 

 ikke kan holde ud ret længe at staa med bare Hænder og stille 



Fig. 10. 



paa Stilleskruer, foretrak jeg et Pejlkompas, der var hurtigere 

 at arbejde med. Til Sigtepunkter ved Tilbageskæring anvendte 

 jeg Toppe og Pynter. Toppe giver en nøjagtigere Bestemmelse 

 end Pynter (se Fig. 10). 



Resultatet af Maalingerne i de ydre Dele af Torsukatak 

 var, at Dybderne var omtrent som i de indre Dele. Kun længst 

 ude syd for Ekogfat blev Dybderne mindre; man kommer 

 uvilkaarlig til at tænke paa en Isfjeldsbanke som ved Jakobs- 

 hav ns-Is fjord, hvor der er mindre dybt end inde i Fjorden. 



