217 



Derefter kørte vi videre syd paa gennem Atà-Sund og 

 over den smalle Tange ved Kit ser mint til Pakitok, hvor 

 vi boede i et lille Hus, opført til Brng for de postrejsende. 

 Fra Niakornak kom der Grønlændere paa Besøg. De oplyste 

 os om, at Trafiken over Jakobshavns Istjord havde været meget 

 vanskelig i Aar; kun ganske faa Slæder var sluppet over. For 

 Øjeblikket var den ganske ufarbar. Jeg besluttede mig derfor 

 til at blive ved Pakitok en Uges Tid eller saa. 



For at komme ind i det indre af Fjorden (Pak i tup 

 Illua) maa man over en smal Landtunge, fordi der i den 

 snævre Munding er en meget stærk Strøm, der forhindrer Is- 

 læget. Illua er, som alle Søer i det lave Land, dækket af store 

 Mængder Sne, som gør Kørselen meget besværlig, fordi Slæden 

 skærer sig helt ned i Sneen. Denne Fjord bliver kun forholds- 

 vis sjældent besøgt og har derfor ogsaa kun faa Stednavne. 

 Kun nogle Øer og Forbjerge har Navn. Min grønlandske Led- 

 sager var dog godt kendt her; han var født i Pakitok og 

 havde boet der en længere Række Aar, men var for faa Aar 

 tilbage flyttet til A tå. Pakitok ligger ikke godt for at være 

 en god Fangstplads ; den ligger nemlig paa en Maade i en 

 Bugt. Ganske vist ligger der et større Farvand, Illua, bag ved. 

 For saa vidt kunde man tro, at Beliggenheden ikke var saa 

 daarlig. En Beliggenhed ved et Overgangssted mellem to 

 Havarme er netop en ikke ualmindelig Beliggenhed af Boplad- 

 ser i Grønland. Men Illua har ikke ret meget at byde paa; 

 ganske vist findes der mange Ænder; men disse er de sidste 

 Aar aftaget stærkt i Mængde. Det store Antal Edderfugle be- 

 ror paa, at Illua, — som vi skal se, — er temmelig flad. 

 I tidligere Aar var ogsaa den spraglede Sæl almindelig i Yngle- 

 tiden. Saalænge Illua altsaa havde noget at byde paa, var 

 det naturligt nok, at der her ved Pakitok blev lagt en Bo- 

 plads. Stedet laa paa en Maade centralt, man kunde let 

 komme mod Øst, der bød paa Edderfugle og spraglede Sæler, 

 og mod Vest til I kar as ak (Atà-Sund) og Di sko- Bugt, 



