4 Bruno Saxen. (LVI 



sammare partiklar än av Dopplereffekten skulle framgå. 

 Stark och S t e u b i n g hava i en särskild undersökning *) 

 riktat huvuduppmärksamheten på att noggrant bestämma 

 vissa avstånd i Dopplereffekten, bl. a. minimets läge i för- 

 hållande till den icke förskjutna linien, för att därur bestämma 

 den minimihastighet, som erfordras för ljusemission eller, 

 såsom de kalla den: >>Schwellenwert der Geschwindigkeit.» 

 Därvid kommo de till följande resultat (observationerna ut- 

 fördes i vät gas): 



Minimihastigheten bestämd ur linien H a : 1,07.10 7 cm/sec 



» » » » Hn : 1,26.10 7 » 



» » » » Hy : 1,28.1 O 7 » 



» » » » H?} : 1,39. 10 7 » 



Även har T. R o y d s 2 ) bestämt denna minimihastighet och 

 funnit densamma, bestämd ur i/ a -linien lika med l,o5.10 7 

 cm/sec, ur H^ lika med 1,34. 10 7 cm/sec, således nära över- 

 ensstämmande med Stark och S t e u b i n g. Det märk- 

 liga i dessa bestämningar är den omständigheten, att minimi- 

 hastigheten utfaller olika, bestämd ur olika linier. 



Vid bestämningen av den hastighet, som motsvarade 

 maximiintensiteten, fann Stark samma egendomlighet, 

 nämligen att hastigheten hade ett större värde ju mindre 

 våglängden hos den för beräkningen använda linien var, ett 

 resultat, som likväl motsagts bl. a. av P a s c h e n. 3 ) I ma- 

 ximalförskjutningen finner däremot Stark ingen skillnad, 

 om hastigheten bestämmes ur olika linier. 



Vända vi oss till en närmare granskning av maximal- 

 förskjutningen i Dopplereffekten, finna vi här en annan intres- 

 sant omständighet. Då kanalstrålepartiklarna erhålla sin 

 hastighet i det elektriska fältet framför katoden, bör \id en 

 stegring av urladdningspotentialen hastigheten växa i samma 

 proportion som kvadratroten ur spänningen (enl. relationen 



') Ann. d. Phys. 28. 1909. p. 974—998. 



2 ) Phil. Mag. 18. 1909. s. 895. 



3 ) Ann. d. Phys. 21. 1900. s. 401. 



