30 Hugo Karsten. ' (LIII 



§ 27. Fuktighetens stora betydelse för värmelednings 

 förmågan hos pulverformiga ämnen synes icke hafva blifvit 

 tillräckligt uppskattad. Mitscherlich ^) uppställer för värme- 

 ledningsförmågan vid fuktig sand formeln 



k = 0.000006 X — 0.00151 



hvarvid x uttrycker fuktighetshalten i procent af hålrummen 

 mellan sandkornen. Enligt denna formel skulle värmeled- 

 ningsförmågan hos sand variera mellan gränserna O.ooisi och 

 0.00211. För torr sand hafva vi emellertid funnit värdet 

 ^2 = 0.0005 och vid den teoretiska behandlingen har visats 

 att värmeledningsförmågan hos torra och fuktiga pulverfor- 

 miga ämnen varierar inom mycket vida gränser. För att 

 kontrollera de teoretiska resultaten gjordes en ingående 

 undersökning med fin rödaktig sand, groflek O.o — O.i mm, 

 gröfre sand, groflek O.25 — O.5 mm, vanlig jord, sandhaltig 

 jord och torfjord. De 3 senare profven voro uttagna från 

 försöksfälten å Ånäs agrikultur-ekonomiska försöksanstalt, 

 de två förstnämnda åter voro desamma som tidigare blifvit 

 omnämnda. 



Gången af försöken var följande: Prof vet blandades 

 mycket väl med en lämplig kvantitet destilleradt vatten, så 

 att fuktigheten öfverallt var densamma. Därefter utbreddes 

 lagret, hvarvid det ofta var rätt svårt att erhålla ett till- 

 räckligt homogent lager. Sedan ett sådant erhållits, sattes 

 öfre behållaren på sin plats, klämskrufvarna fastskrufvades, 

 och blandarena sattes igång. Med mätskrufvarna uppmättes 

 därpå lagrets tjocklek. 



Sedan observationerna på öfligt sätt blifvit utförda, 

 upplyftes den öfre behållaren, en profskifva afskiljdes, hop- 

 samlades raskt och uppvägdes i en med en glasskifva öf- 

 vertäckt porslinsskål. Därpå torkades lagret på ett sand- 

 bad af c. 60 — 80^ C temperatur och vägdes ånyo. 



^) E. A. Mitscherlich, Bodenkunde fur Land- und Forstwirte. 

 Berlin 1905. 240. 



