A N:o 17) Pulverformiga kroppars värmeledningsförmåga. 33 



Af bifogade kurvor, som grafiskt framställa undersök- 

 ningsresultaten framgår, att värmeledningsförmågan hos sand 

 förändras i hög grad med fuktigheten. Hos finaste sand 

 varierar den mellan gränserna O.00046 och 0.00339, vid grof 

 sand mellan O.00047 och O.00412. Gränserna äro sålunda de 

 samma. Förhållandet mellan det mättade och det torra 

 lagrets värmeledningsförmåga är för 



hl 



Fin sand 8.5 

 Grof sand 8.8 



Granska vi kurvornas förlopp finna vi, att de afvika betyd- 

 ligt från kurvan C, hvilken schematiskt och ungefärligt fram- 

 ställer gången hos värmeledningsförmågan hos kul-lager. 

 Hos de senare tilltager värmeledningsförmågan till först 

 mycket häftigt, därpå aftager stiggradienten, så att maximi 

 värdet uppnås mycket långsamt. Kurvorna för de två sand- 

 slagen uppvisa däremot ett flackt mittelparti, som motsvarar 

 den punkt, där de kapillära rummen uppfyllts af vatten 

 och de större ihåligheterna börja fyllas. Det ligger i sakens 

 natur, att denna omständighet vid grofkornig sand skall 

 framträda skarpare än vid fin. 



Kurvornas förlopp återgifvas af ett uttryck af formen 



A3 = /3^ + ^x + 5a:2+Cjc3, 



hvari x betecknar fuktighetshalten. A, B och C äro konstanter 

 samt /I31 lagrets värmeledningsförmåga i torrt tillstånd. I 

 nedanstående tabell anföras de enligt denna formel beräk- 

 nade värdena på värmeledningskoefficienten för fin sand, 

 samt dess differens från det uppmätta värdet, hvarvid koef- 

 ficienterna A, B och C erhållit resp. värden + 0.oi73, — 0.o52 

 och + 0.07. 



3 



