2 ) H. Karsten. 
värmeledningsförmåga, måste därför undersökas, om detta 
temperatursprång blott förefinnes vid förtunnade gaser, eller 
om det äfven vid tunna luftskikt af vanlig täthet utöfvar 
inflytande på värmeledningsförmågan. Det var med tanke 
härpå, som förevarande undersökning utfördes, på initiativ 
och under ledning af professor Knut Ångström under min 
vistelse våren 1908 vid Upsala Universitet. 
Anordningarna såväl som apparaten voro vid denna 
undersökning de samma som de, hvilka tidigare användts vid 
undersökningen af Christiansens apparat för bestämning af 
värmeledningsförmågan. !) 
Sannolika felet uppgick äfven vid denna undersökning 
till c. 0,2 skaldelar. 
Beräkningen af den relativa lcdninssförinåded på grund 
af data erhållna med den Christiansenska apparaten har tidi- 
gare behandlats af både C. Christiansen ?) och A. Winkelmann 3). 
Här må blott anföras de formler, hvilka användts vid beräk- 
ningen af observationerna. Ifall temperaturfallen uppmätas i 
närheten af kopparplattornas centra, kan värmeledningskoeffi- 
cienten 2, i det undersökta lagret beräknas enligt formeln 
2 2 
ye de (bt 
I denna formel betecknar 2,, e, oeh u; glasplattans värme- 
ledningskoefficient, tjocklek och temperaturfall i skaldelar, 
Ao, ex och us Motsvarande storheter för det undersökta lagret. 
Emedan vid dessa undersökningar blott relativa mät- 
ningar ifrågakomma kunna vi uttrycka värmeledningskoeffi- 
cienten i enheter af — a ce. g. 8. Denna enhet skola vi i det 
följande öfverallt bias Det undersökta lagrets värme- 
ledningskoefficient kan då beräknas enligt formeln 
1) H. Karsten, Undersökning af den Christiansenska apparaten för 
 värmeledningsbestämningar, Öfversigt af F. V. Soc. Förh. LI. N:o 7. p. 4. 
2) C. Christiansen, Einige Versuche iber die Wärmeleitung, Wied. Ann. 
14, p. 24, 1881. 
3) A. Winkelmann, Wärmeleitung der Gase, Wied. Ann. 29, p. 70, 1886. 
