Afd. A. N:o 8| Värmeledningsförm. hos luftskikt mellan koppar- och glasplattor.' 5 
koefficient, visar äfven att vid en temperaturdifferens af 5? 
och en medeltemperatur af c. 182, det genom strålning fort- 
plantade värmet mellan två absolut svarta skifvor per ytenhet 
och sekund är : 
q1 = 0,000 590 gr. kal. 
medan det genom ledning vid det motsvarande afståndet af 
1 !/, m. m. fortplantade vid serien I är 
72 =+0:0.0 1795-016 dal. 
d. v. s. q,, utgör ce. 30 9/, af qs. 
Ökningen i värmeledningsförmågan utgör vid serien I 
PRAG 
För serien II blifva motsvarande tal resp. 10 och 7?/p. 
För kopparplattornas strålningskoefficient oc erhålles 
sålunda 
ur serien I &, = 0,7 oc. 
4 banal ÖR 
Härvid är att märka att kopparplattornas yta icke kunde 
fås fullkomligt blank. Dessutom bör påpekas, att absorbtions- 
förmågan hos parallella i omedelbar närhet till hvarandra 
stående kopparplattor bör i det närmaste likställas med en 
absolut svart kropps. 
Dessa tal kunna dock i viss mån vara influerade af fel 
i afståndsbestämningarna. Ett fel på 0.002 m. m. utöfvar vid 
de små afstånden ett känbart inflytande på den beräknade 
värmeledningsförmågan. Om också så varit fallet, och de 
anförda talen utfallit något för stora, så visa de dock att 
man vid bestämmandet af gasers värmeledningsförmåga väl 
bör beakta strålningens inflytande, speciellt vid den Chris- 
tiansenska apparaten. Detta har också A.'Winkelmann ”") tidi- 
gare påpekat. Äfven vid W. Schwarzes?) undersökning af 
gasers värmeledningsförmåga uppskattades strålningens infly- 
1) A. Winkelmann. Wärmeleitung der Gasee. Wied. Ann. 29. 73. 1886. 
2?) W. Schwarze, Drudes Ann. 11, p. 303, 1903. 
