Om värmeledning i fuktig jord. 



Af 

 A. F. Sundell. 



Som bekant ega betydande temper^turvariationer rum 

 inom de öfversta jordlagren. I anseende till dessa jordla- 

 gers vattenhalt inträffa härvid nödvändigtvis ständiga för- 

 ändringar i den vattenmängd luften inom jordlagrets porer 

 innehåller. Stiger temperaturen i ett jordlager, så ökas ock 

 den deri innehållna luftens absoluta fuktighet genom afdunst- 

 ning af vatten från jordpartiklarnes yta. Faller åter tem- 

 peraturen, så eger tvärtom en utkondensering rum ifrån 

 luften på jordpartiklarne. De härvid uppstående värmeföre- 

 teelserna hafva, enligt en del uttalanden under en nyligen 

 härom i vetenskapliga kretsar förd diskussion, ett mäktigt 

 inflytande, särskildt på de termometrar, hvilka insättas i 

 jorden på olika djup för iakttagande af derstädes pågående 

 temperaturvariationer. Någon beräkning af detta inflytande 

 har dock icke framlagts, hvarför jag tager mig anledning 

 att här närmare utreda denna fråga. 



Om man med Te betecknar värmeledningsförmågan hos 

 en homogen substans, så är den under tiden dt i volym- 

 elementet clx dy ds inkommande värmemängden —- 



der II betecknar volymelementets temperatur. Är nu sub- 

 stansen fullkomligt torr, så åstadkommer detta värme en 



