155 



fullständigt uttorkade. Har detta skett, är vid ytterligare 

 temperaturförhöjning naturligtvis dfldu = O och någon omfö- 

 ring till latent värme eger icke rum. Vid sedermera inträf- 

 fande temperaturfall återfår df/du sitt ofvan beräknade in- 

 flytande från det ögonblick då vattenångan hos luften i po- 

 rerna åter kommer i mättadt tillstånd, så att en kondensa- 

 tion blir möjlig. 



Härmed sammanhänger frågan, huruvida en i jordlag- 

 ret befintlig termometer i följd af vattenafdunstning eller ång- 

 kondensation vid dess yta kunde visa en temperatur, som 

 är väsentligen olik det omgifvande jordlagrets temperatur. 

 För utredande af denna fråga undersöka vi värmeutbytet 

 vid gränsytan mellan den porösa fuktiga jordarten och en 

 kompakt kropp. Vi tänka oss åt hvardera sidan från gräns- 

 ytan ett lager af tjockleken dn, der n betecknar koordinaten 

 vinkelrätt emot gränsytan. Ifrån jordarten inträder i dessa 



du 

 yttersta lager på tiden dt värmemängden — h -— dt per 



ytenhet samt utträder derur genom gränsytan värmemängden 

 II{u — u')dt, der H är den så kallade yttre värmelednings- 

 förmågan och 2i' är temperaturen i den kompakta kroppen 

 invid gränsytan. Om exempelvis u är märkbart större än 

 h\ försiggår på gränsytan en kondensation, hvilken betingar 

 en ökad afdunstning från jordpartiklarna. Till ångbildnin- 

 gen åtgår nu värmemängden [xtu dfdn-\- wgdt, der g är 

 den mängd vatten, som kondenseras på tidsenheten å hvarje 

 ytenhet af gränsytan. Om ^t < ?/, eger tvärtom en öfver- 

 föring af vatten från gränsytan till jordlagrets partiklar; 

 koefficienten g är i detta fall negativ. Man har således för 

 jordartens gränslager eqvationen 



~ ^^^iri'^'^ («— ^<') 4- '^'(j) ^^i =[qC-]- liW ^J du dn 



äfvensom för den kompakta kroppens gränslager: 



