197 



fraktionen 117 — 119°, som befans åtgöra 0,876 9 ^id 22°, 

 medan Paivloiv ^) funnit specifika vikten för tertiär diiso- 

 propylchlorid, framstäld genom addition af klorväte till 

 symmetriskt tetrametyletylen, (CH3)2 G = C (CH3)2, utgöra 

 0,87 8 4 vid 19°. Af den vid 123 — 125° kokande kloriden 

 blef hufvudmängden tyvärr förbrukad för annat ändamål, 

 innan specifika vikten bestämdes. 



För de båda kloriderna bestämdes vidare läget för klor- 

 atomen enligt följande metod, som framgått ur Victor Meyers 

 kända undersökningar af de alifatiska nitroföfeningarna. För 

 ändamålet uppvägdes 0,2 5 g af kloriderna och tillsattes till 

 c:a 0,5 g silfvernitrit, som blifvit omsorgsfullt uppblandadt 

 med samma mängd torr sand. Vid påföljande destillation 

 erhölls i hvardera fallet 3 — 4 droppar af en något grönfär- 

 gad vätska, som ägde de alifatiska nitrokolvätenas karaktä- 

 ristiska lukt. 



Medan den ur fraktionen 117 — 119° erhållna produkten 

 vid efterföljande behandling med en alkahsk lösning af ka- 

 liumnitrit samt tillsats af svafvelsyra ej gaf någon färgreak- 

 tion, erhölls ur kloriden 123 — 125° under samma förhållan- 

 den en brunröd färgning (nitrolsyrereaktion). Profvet beror 

 som bekant därpå, alt medan tertiära nitroföreningar icke 

 reagera med salpetersyrlighet, erhållas ur primära nitro- 

 föreningar rödfärgade nitrolsyror af den allmänna formeln 



R • ^^ ^r\ 1 medan sekundära bilda blåfärgade pseudonitroler, 



med formeln r,>^<^r^- Ofvananförda prof synes därför 



besanna 2) riktigheten af Silvas antagande, att den lägre 

 kokande kloriden ur diisopropyl är den tertiära, den högre 

 kokande den primära föreningen. 



^) Ann. der Chemie 196, 124. 



^) V. Meyer angifver att ofvannämda färgreaktioner förlora i 

 skärpa vid stigande kolhalt hos alkylen. 



