198 



I detta sammanhang kan framhållas, att diisopropyl ur 

 petroleumeter, enligt hvad jag funnit, redan vid vanlig tem- 

 peratur reagerar med klorsulfonsyra. Försätter man kol- 

 vätet med ungefär den dubbla volymen af reagenset, så be- 

 gynner inom kort en synnerligt liflig utveckling af klorväte. 

 Samtidigt stegras temperaturen hos kolvätet till kokning; efter 

 några timmar har detta helt och hållet upplöst sig i klorsulfon- 

 syran. Svag utveckhng af svafveldioxid observeras därjämte. 

 Däremot afskiljes ej kol, utan produkten utgör en svagt 

 gulbrunt färgad trögflytande vätska. Till en början trodde 

 jag att sulfonsyra bildats. Reaktionen är hkväl mera kom- 

 pKcerad. Endast en ringa mängd i alkohol lösligt natron- 

 salt kunde erhållas. Vid produktens behandling med is af- 

 skiljer sig däremot en jämförelsevis stor mängd af en trög- 

 flytande, åtminstone till större delen indifferent olja, som är 

 löslig i eter och äger en egendomlig, på samma gång om 

 de högre molekulära envärda alkoholerna samt om sulfider 

 påminnande lukt. Den färgas grön i luften, i närvara af 

 utspädd syra röd, och synes vara omättad, emedan den ögon- 

 blickhgen affärgar en med soda försatt kaliumpermanganal- 

 lösning. 



Alldeles lika reagerar isopentan, afskil3 ur samma pe- 

 troleumeter. Reaktionen med klorsulfonsyra synes därför 

 vara af allmän natur. Besannar sig detta vid undersökning 

 af andra hithörande kolväten ^), så skulle ifrågavarande 

 reaktion visa, att gränskolvätena i själfva värket äro mycket 

 lättare reagerande ämnen än man hittills antagit och således 

 ej mera göra fullt skäl åt namnet „paraffiner". 



Sedan jag beredt mig mera material, skall denna un- 

 sökning ånyo upptagas. 



Helsingfors i April 1898. 



1) Härtill kan, såsom jag funnit sedan detta nedskrefs, tilläggas 

 att ocksä normalpentaa ocli normalhexan ur amerikansk petroleum 

 reagera på samma sätt. 



