II. 



Årsberättelse, 



afgifven af Societetens ständige sekreterare. 



Finska Vetenskaps-Societeten fyller i dag sitt 60:de år ; 

 det är sålunda en bemärkelsedag af viss betydelse för Socie- 

 teten. Man kan väl säga att en institution, hvars lifaktighet 

 efter så lång tid ännu ej visar tecken till aftyning utan 

 tvärtom framträder i en allmer stegrad verksamhet, dermed 

 till fullo ådagalagt att den uppgift, hon har sig förelagd, 

 motsvarar ett verkligt och varaktigt samhällsbehof och för- 

 ty fortfarande bibehåller sitt värde och sin giltighet, ehuru 

 personerna vexlat och förhållandena äfven i öfrigt i många 

 afseenden förändrats. I ett samfund af den omfattning Ve- 

 tenskaps-Societeten numera har, går i sjelfva verket sällan 

 något år förbi utan att vexlingens lag med sina obevekliga 

 statistiska medeltal gör sig påmint. Äfven under det nu 

 tilländagångna arbetsåret har denna lag kraft sin tribut, i 

 det att seniorn bland Societetens ordinarie ledamöter e. o. 

 professorn Sven Gabriel Elmgren den 3 November 1897 

 slutat sina dagar. Varmt intresserad för alla kultursträf- 

 vanden i landet, tog Elmgren, sedan han den 15 April 1872 

 blifvit invald till medlem i Vetenskaps-Societeten och dess hi- 

 storisk-filogiska sektion, en liflig del i dess förhandlingar och 

 försummade sällan, så länge hans krafter det tilläto, något 

 af Societetens sammanträden. Sin tid och förmåga ställde 

 han vid behof gerna till Societetens förfogande; de togos 

 äfven vid flere tillfällen i anspråk, såsom då han utsågs att 

 hålla minnestal öfver Societetens afgångne medlemmar, fri- 



