A N:o 5) Om den elektriska kraftens fortplantningshastighet. 3 



oscillatorn utgående vågorna fortplanta sig längs en metall- 

 tråd och undersökte de därvid erhållna stående elektriska 

 trådvågorna medelst samma resonator som nyss, fann han 

 för våglängden ett betydligt mindre värde, nämligen 5,6 

 (å 5,8) m. Han slöt därav i första hand, att i motsats till 

 den M a X w e 1 Tska teorins fordran den elektriska kraftens 

 fortplantningshastighet i luft vore större än ljusets hastighet. 

 Vid en närmare prövning fann man emellertid snart, 

 att denna slutsats var förhastad. För att de elektriska vå- 

 gorna skola fortplantas längs trådar med ljusets hastighet, 

 erfordras att strömbanans självinduktion står i ett bestämt 

 förhållande till dess kapacitet, nämligen i ett sådant, att båda 

 dessa till längdenheten hänförda storheter äro reciprokt lika. 

 För en enda metalltråd, i vars närhet icke befinner sig någon 

 annan ledare av föreskriven form (i vilket fall de från trå- 

 den utgående strömlinjerna sträcka sig till arbetsrummets 

 väggar och golv eller experimentatorns kropp), är detta 

 villkor i allmänhet icke uppfyllt, varför man icke utan vidare 

 kunde antaga, att den hastighet, varmed vågorna fortplan- 

 tade sig längs den av Hertz använda tråden, vore exakt 

 lika med ljusets. Härtill kommer vidare såsom en mycket 

 väsenthg omständighet, att maximi- och minimiställenas 

 läge vid de stående vågorna i luft i t. o. m. ganska hög grad 

 kunde hava påverkats av störande reflexioner från arbets- 

 rummets väggar, golv och tak ävensom därav, att den av 

 Hertz använda spegeln icke var tillräckligt stor. Det 

 nyssnämnda villkoret för att vågornas fortplantnings- 

 hastighet längs trådar skall vara lika med ljusets uppfylles 

 däremot av det av L e c h e r i) först använda systemet 

 av tvenne med varandra parallella trådar (ifall trådarnas 

 diameter icke överstiger några få millimeter, är ett avstånd 

 av några centimeter mellan trådarna tillräckligt). Då S a- 

 r a s i n och de la R i v e 2) sedermera upprepade H e r t z's 

 försök i en mycket stor sal och med användning av en mycket 



') E. Lecher, Wied. Ann. 41, p. 850; 1890. 



*) E, Sarasin et L. de la Rive, Arch. des sciences physiques et 

 naturelles (Geneve) 23, p. 113; 1890 och 29, p. 358 och 441; 1893. 



