18 Karl F. Lindman. (LVIII 



Vid bestämning av de elektriska luftvågornas fortplant- 

 ningshastighet vore det av intresse, att, i likhet med vad 

 fallet var vid försöken med trådvågor, på rent experimentell 

 väg bestämma icke blott X utan även T. De oscillationer, 

 vilkas period det varit möjligt att mäta genom fotografering 

 av primärgnistor, hava emellertid en så stor våglängd (över 50 

 m), att det är otänkbart, att genom försök med motsvarande 

 luftvågor med någon grad av noggrannhet bestämma denna 

 våglängd. Mac L e a n ^) gick därför så tillväga, att sedan 

 han genom resonansförsök och medelst stående vågor i luft 

 funnit en av honom använd oscillators våglängd =591,5 cm, 

 bestämde han på fotografisk väg en alldeles likadan, men 

 till sina dimensioner betydhgt större oscillators svängnings- 

 tid. Af förhållandet mellan de båda oscillatorernas mot- 

 svarande dimensioner beräknade han sedan den mindre 

 oscillatorns svängningstid, för vilken han på detta sätt 

 erhöll värdet 1,976x10^ sek. Fortplantningshastigheten i 



591,5 



1,976 



dan de på varandra följande bukarna och noderna hos de 

 av Mac L e a n undersökta stående vågorna voro ekvidi- 

 stanta på t. o. m. 0,5 mm när, kunde man vara böjd för att 

 tillmäta den ifrågavarande våglängdsbestämningen en mycket 

 stor noggrannhet. Sjöström (1. c), som närmare gran- 

 skat de av M a c L e a n utförda mätningarna, finner dock, 

 att det ovan angivna värdet på våglängden sannolikt var 

 c:a 3% för stort (att störingar i själva verket förefunnos 

 framgår bl. a. därav, att den nollte noden icke låg i spegel- 

 ytan själv utan ett stycke bakom densamma, av en osym- 

 metri hos bukarna m. m.). Att Mac L e a n det oaktat 

 erhöll ett med ljusets hastighet synnerhgen väl överens- 

 stämmande värde på c kan enhgt Sjöström endast bero 

 därpå, att värdet på svängningstiden var i motsatt riktning 

 några procent falskt, vilket han även finner förklarligt såväl 

 på grund av försöksfelen vid* de fotografiska mätningarna 

 som på grund av svårigheten att vid övergången från den 



luft fann han sålunda =— — X 10 i° = 2, 991 x 10 1° —• Eme- 



') Mac Lean, Phil. Mag. 48, p. 115; 1899. 



