32 Karl F. Lindman. (LVIII 



varigenom erhölls resonatorns mittellinjes avstånd från spe- 

 geln . 



Man kunde möjligen tänka sig, att vid användning av 

 en av en parabolisk spegel bestående strålkastare störingar 

 på grund av flerfaldiga reflexioner mellan de båda speglarna 

 (den plana och den paraboliska) nödvändigt måste göra sig 

 gällande, för vilkas undvikande man i stället för paraboliska 

 speglar borde använda t. ex. petroleumlinser. Vid de många 

 försök, jag tidigare utfört med stående elektriska vågor, 

 hade jag dock erfarit, att inverkan av dessa störingar är 

 mycket ringa eller t. o. m. omärklig, blott man tillser att 

 avståndet mellan oscillatorn och den plana spegeln är till- 

 räckligt stort. Man kan även förstå orsaken härtill, om man 

 betänker, att icke blott oscillatorns utan även mätnings- 

 resonatorns svängningar städse äro mer eller mindre starkt 

 dämpade. Då de från den plana spegeln reflekterade pri- 

 mära vågorna — inalles endast några få vågor — • för andra 

 gången passerat resonatorn, utför denna i allmänhet ännu 

 därefter några svängningar, förutsatt att den har en svagare 

 dämpning än oscillatorn. Träffas denna resonator ännu en 

 gång av samma vågor, efter det dessa (med stark förändring 

 av vågfrontens form) återkastats från den till oscillatorn 

 hörande reflektorn, uppstår ingen interferensverkan, i fall 

 resonatorns nyssnämnda svängningar då hunnit dö ut. Den 

 enda verkan, dessa mycket försvagade vågor då kunna 

 åstadkomma, är en ringa ökning av den med resonatorn i 

 dess olika lägen uppmätta integraleffekten, visande sig even- 

 tuellt i en höjning av hela interferenskurvan. I fall de stående 

 vågorna icke äro fullt regelbundna och man på grund därav 

 misstänker, att en verkan av det tidigare nämnda slaget 

 förefinnes, kan man pröva detta genom att förskjuta spe- 

 geln parallellt med sig själv ett stycke =^/4, i vilket fall 

 denna verkan, om en sådan verkligen är för handen, visar 

 sig i en något förändrad form av de stående vågorna. 



Vid de första försöken var avståndet mellan spegeln och 

 oscillatorn endast c:a 1 14 ^^- Genom mätning av de stående 

 vågornas intensitet vid olika avstånd mellan resonatorn 

 och spegeln erhöll jag då kurvan I i fig. 5. På grund av den 



