A N:o 6) Om kopplade systems res()n;uisstralnin<*. 7 



inverkan av de sistnämnda vågorna, påverkades endast 

 (åtminstone i huvudsak) genom de från den sekundära leda- 

 ren utgående induktionslinjerna. Genom variering av mät- 

 ningsresonatorns längd och mätning av den hos densamma 

 i varje särskilt fall alstrade termoelektriska strömeffekten 

 kunde denna resonator stämmas till resonans med den sekun- 

 dära oscillatorn, och det visade sig därvid, att den maximala 

 resonansen vid dessa försök icke märkbart avvek från iso- 

 kronismen mellan samma instruments egensvängningar. 



I stället för en enda sekundär oscillator använde jag 

 därvid i några fall även tvenne vid varandra nära kopplade 

 ledare. Då dessa hade lika egenperioder, gav det av dem 

 bestående kopplade systemet en resonanskurva med ett 

 entydigt bestämt maximum, som dock utvisade en mindre 

 förskjutning av systemets egenvåglängd i riktning mot de 

 större våglängderna, varvid denna förskjutning ökades vid 

 avtagande avstånd mellan de båda ledarna, d. v. s. då kopp- 

 lingen gjordes »trängre». Ett uppträdande av tvenne egen- 

 perioder hos det ifrågavarande systemet, vars båda bestånds- 

 delar påverkades utifrån på samma sätt och hos vilket 

 ingen asymmetri var förhanden, kunde man icke heller av 

 några teoretiska skäl vänta sig. Var däremot den ena sekun- 

 därledarens period större och den andras mindre än de pri- 

 mära vågornas period, erhölls en resonanskurva med tvenne 

 maxima, utvisande tvenne egenperioder hos det kopplade 

 systemet, av vilka den ena var något litet större och den 

 andra något mindre än de motsvarande svängningsperioderna 

 för de båda ledarna, då dessa befunno sig ensamma i den 

 primära oscillatorns strålningsfält. Det maximum, som mot- 

 svarade den mindre perioden, var betydligt lägre, och det, 

 som motsvarade den större perioden, i vissa fall något högre 

 än de resonanskurvors maxima, som de båda sekundära 

 oscillatorerna gåvo skilt för sig (såsom isolerade eller icke 

 kopplade vid varandra), d. v. s. en del av den kortare leda- 

 rens svängningsenergi hade genom kopplingen överförts till 

 den längre. Dessa verkningar av kopplingen ökades ytter- 

 mera, om kopplingen gjordes trängre. Om genom förkort- 

 ning av den längre sekundärledarens längd den större egen- 



