18 



Karl F. Lindman. 



(LVIII 



kula belastad tråd tjänar vid de vanliga försöken till att 

 »koppla» de båda pendlarna vid varandra. Mellan dessa 

 båda c: a 90 cm långa och drygt 50 cm från varandra av- 

 lägsna pendlar upphängde jag — på ett inbördes avstånd av 

 12 cm — tvenne andra pendlar p och p' av samma längd som 

 de förra men av väsentligt mindre massa (pendlarna p och p' 

 bestodo helt enkelt av tvenne c:a 1 ^ mm tjocka trådar av 

 mjukt järn med var sin förskjutbara klämskruv av mässing). 

 Alla fyra pendlarna kopplades därefter vid varandra medelst 



[^//////y/yy//y// ///y/^^^^ 



t 



r 



I f 



p 



ih 



/-■ 



r 



-K' 



T 



Fig. 4. 



en tråd och tre av denna uppburna små blyvikter på det 

 sätt, som i fig. 4 antydes. Emedan de båda yttre pendlarnas 

 massa var stor i jämförelse med de båda inre pendlarnas, 

 kunde man i första hand bortse från de sistnämndas åter- 

 verkan på de förstnämnda. Då P och P' svängde isokront, 

 förhöll det sig följaktligen närmelsevis så, som om de vid var- 

 andra kopplade pendlarna p och p' skulle på lika sätt på- 

 verkats av en och samma periodiska yttre kraft. Vid för- 

 sökens anställande bragtes P och P' genom förskjutning i 

 samma led i var sitt yttersta läge, varvid p och p' (genom 

 inverkan av kopplingstråden) endast obetydligt förändrade 

 sina lägen. Genom P:s och P':s därpå följande svängnings- 

 rörelse försattes även p och p' i svängningar, vilka i allmän- 

 het hade karaktären av svävningar. 



