S Karl F. Lindman. (LVIII 



utslag. Jag hade härmed ånyo funnit den redan av mikro- 

 fonens uppfinnare H u g h e s i) upptäckta företeelsen, att 

 mikrofonen genom ljudets inverkan erfor en konstant mot- 

 ståndsförändring vid sidan av de alternerande, vilken kon- 

 stanta förändring därförinnan var mig obekant. Emedan 

 verkan av termoelementet var ganska ringa i jämförelse 

 med den av den nyssnämnda motståndsförändringen alst- 

 rade, gjorde jag sedan icke vidare bruk av termoelementet 

 och undslapp därigenom dettas inverkan på galvanometer- 

 visarens noll-läge. 



5. O b e r b e c k 2), vilken, såvitt jag kunnat finna, är 

 den första, som använt mikrofonen såsom fonometer, utgick 

 från det H u g h e s'ska fenomenet såsom bekant och begag- 

 nade sig därav på det sätt, att han inkopplade mikrofonen 

 i den ena grenen av en W h e a t s t o n e's trådkombination 

 och mätte den av ljudvågorna alstrade förändringen av 

 mikrofonmotståndets medelvärde^) genom en i den Wheat- 

 s t o n e'ska bryggan inkopplad spegelgalvanometers utslag 

 (i stället för de varaktiga utslagen avlästes endast de mot 

 de förra proportionella stötartade första utslagen). Han 

 fann genom teoretiska betraktelser dessa utslag inom vissa 

 gränser proportionella mot den nämnda motståndsföränd- 

 ringen och denna åter proportionell mot ljudets styrka *). 



Då mikrofonen vid den av mig använda försöksanord- 

 ningen påverkas av ett momentant ljud (alstrat t. ex. genom 



') Hughes, Phil. Mag. 6, p. 44—50; 1878. 



'') A. O b e r b e c k, 1. c. 



^) Till denna motståndsförändring kommer dock även en genom själv- 

 induktionen alstrad momentan skenbar motståndsförändring, vilken .0 b e r- 

 b e c k icke synes hava beaktat. 



*) G. Stern (Wied. Ann. 42, p. 622; 1891), som, utgående från O b er- 

 be c k's försök, även begagnat sig av en mikrofon såsom fonometer, in- 

 kopplade denna jämte batteriet i den primära ledningen hos en gnistin- 

 duktor, vars interruptor urkopplats, och mätte de sekundära växelström- 

 marnas intensitet medelst en G i 1 1 a y - B e 1 1 a t i's elektrodynamometer. 

 Sambandet mellan dynamometerns utslag och ljudstyrkan lyckades han 

 emellertid icke fastställa. Det av mig tillämpade förfarandet vid mikro- 

 fonens användning kan på sätt och vis betraktas såsom en kombination av 

 O b e r b e c k's och S t e r n's metoder, men skiljer sig dock, såsom vi sett, 

 i väsentliga avseenden från vardera. 



