A X:o 7) En metod för mätninj^ av ljudets styrka. 11 



Utan att ingå på frågan, om den så definierade ljud- 

 styrkan är proportionell mot kvadraten på luftmolekylernas 

 maximala elongation från jämviktsläget — en fråga, i vilken 

 full klarhet icke ännu synes vara ernådd — är det tydligt, 

 att man genom direkta försök kan undersöka, huruvida 

 den tidigare dragna slutsatsen om ljudstyrkans och de av 

 mikrofonen alstrade galvanometerutslagens proportionali- 

 tet äger sin giltighet, då man till grund för ljudstyrkans 

 mätning lägger de nyssnämnda inom den experimentella 

 psykologin antagna grundsatserna. 



Vid de försök, jag för sådant ändamål utförde, begagnade 

 jag mig av tvenne lika mässingskulor M^ och M2, vägande 

 vardera 25,5 gr. Såsom underlag tjänade antingen en skiva 

 av askträ av dimensionerna 35 cm, 24 cm och 2,5 cm eller 

 en av gjutjärn av dimensionerna 30 cm, 10 cm och l,i cm. 

 Den förra vilade i något lutande ställning på fyra under 

 dess hörn placerade stycken av gummi, vilka i sin tur lågo 

 på den med tjock filt beklädda horisontella ytan av ett 

 massivt trästativ. Då de i närheten av skivans mitt ned- 

 fallande kulorna återkastades ett stycke i sned riktning, 

 föllo de på ett på träskivans ena sida lagt filtstycke, vari- 

 genom uppkomsten av ett på mikrofonen verkande nytt 

 ljud förhindrades. Järnskivan, som var betydligt smalare 

 än träskivan, kastade kulorna så mycket åt sidan, att de 

 därvid föllo på ett bredvid skivan befintligt underlag av 

 bomull. Kulorna uppburos före fallrörelsen av en fallbrygga 

 (en tvåarmig hävstång av trä), som vid försöket hastigt 

 nedfälldes, varvid noga tillsågs, att vardera kulan, vare sig 

 den föll ensam eller tillsammans med den andra kulan, 

 träffade underlaget i en och samma punkt. För underlät- 

 tande härav fixerades kulornas utgångslägen med tillhjälp 

 av en av ett särskilt stativ uppburen horisontell arm, mot 

 vilken kulorna höllos tryckta i bestämda på armens undre 

 sida befinthga små urgröpningar. Fallhöjden var vid dessa 

 försök =^ 15 cm och mikrofonens avstånd från underlagen 

 omkring 2 m. En serie av observationer äro i den ordning, 

 dessa gjordes, anförda i tabell I. (Galvanometerutslagen 

 äro här korrigerade [jmf. sid. 9]). 



