A N:o 7) En metod för iiiätniiiii av ljudets styrka. 15 



7. För att vid förefallande behov (vid en eventuell oregel- 

 bunden funktionering av strömnyckeln eller av slagappara- 

 ten eller vid användning av någon annan ljudkälla av mindre 

 konstant verkan) kunna vara oberoende av ljudstyrkans 

 konstans, begagnade jag mig av en anordning, analog med 

 den, som jag tillämpat vid alla mina under senare år utförda 

 försök med elektriska vågor ^). Jämte den redan förut 

 använda »mätningsmikrofonen» uppställdes en annan mikro- 

 fon av samma slag såsom standardinstrument i ett oför- 

 änderligt läge så, att de båda mikrofonerna befunno sig på 

 motsatta sidor om den nyssbeskrivna »akustiska oscillatorn», 

 varvid standardmikrofonen genom förmedling av en sär- 

 skild transformator (jag använde därvid en av mig för annat 

 ändamål tidigare förfärdigad större ringformig transforma- 

 tor) förbands med en Diibois-Riibens' pansargalvanometer, 

 vars utslag (/g) kunde avläsas på samma skala som den 

 med den andra mikrofonen förbundna Sroca-galvanome- 

 terns utslag (Ii). Kvoten IJIz av tvenne samtidiga utslag 

 av de båda galvanometrarna, vilkas magnetsystem hade i 

 det närmaste, ehuru icke fullkomligt, lika stora svängnings- 

 tider, var då oberoende av ljudstyrkans konstans, så länge 

 de båda mikrofonernas lägen i förhållande till ljudkällan 

 förblevo oförändrade, och erhöll man på detta sätt tillika 

 ett prov på regelbundenheten av mikrofonernas verksamhet. 

 I följande tabell anföres en serie enligt denna metod gjorda 

 observationer (de efter mikrofonernas inkopplande erhållna 

 första variabla utslagen ha icke antecknats): 



*) Se det i not 2 på sid. 9 citerade arbetet. 



