18 Karl F. Lindman. (LVIII 



ögonblicket därpå genom elektromagnetens inverkan den i 

 ändan av en vinkelhävstång befintliga vertikala mässings- 

 stav uppåt, vars undre i en platinaspets utlöpande del dess- 

 förinnan varit nedsänkt i kvicksilver. Strömmen avbrytes 

 härigenom och, beroende på huru djupt under kvicksilver- 

 ytan platinastiftet befunnit sig (genom vridning av den 

 med gängor försedda staven kan detta djup lätt förändras) 

 ävensom på den i ändan av hävstången anbragta belastnin- 

 gens storlek, har strömmen varat ett längre eller ett kortare 

 ögonblick. En ovanom vinkelhävstångens horisontella arm 

 anbragt »buffert» av gummi förhindrar det vid den vertikala 

 armen fastade järn ankaret att komma i beröring med elektro- 

 magnetens järnkärna. Vid ankarets rörelse emot elektro- 

 magneten nedfaller en i närheten befintlig lätt vridbar 

 spärrhake (på bilden synhg mest till venster), varigenom 

 vinkelhävstångens rörelse avstannar, innan platinastiftet 

 åter hunnit komma i kontakt med kvicksilvret. Före varje 

 observation har man endast att avbryta kontakten till höger 

 och att genom ett grepp i spärrhaken låta platinastiftet 

 sjunka under kvicksilverytan (ovanom denna har man helst 

 ett lager av alkohol). — Denna strömslutningsapparat har 

 den olägenheten, att den icke funktionerar alldeles Ijudlcst, 

 vilket dock icke inverkar störande, ifall mikrofonen ej är 

 alltför nära till densamma (genom ett hölje av filt kan detta 

 ljud för övrigt i tillräcklig grad dämpas). Genom ersätt- 

 ning av kvicksilverkontakten med en på lämpligt sätt kon- 

 struerad »knivkontakt», skulle för övrigt, såsom jag senare 

 insett, den ifrågavarande strömslutningsapparaten kunna i 

 någon mån förenklas och Ijudstöringarna därjämte elimi- 

 neras. 



9. Vid användning av en elektrisk ringklocka såsom 

 ljudkälla erhåller man ett ljud, som är sammansatt av talrika 

 tätt på varandra följande klanger av avtagande styrka, 

 alstrade genom den elektromagnetiskt drivna hammarens 

 fortsatta slag mot klockan. Det resulterande ljudet utgör 

 sålunda på sätt och vis en integraleffekt av de genom slagen 

 alstrade klangerna, ehuruväl intet av dessa partialljud på 

 långt när hinner upphöra, innan det avbrytes av det föl- 



