A N:o 7) 



En metod för mätnin£j( av ljudets styrka. 



19 



jaiide. Vid inäliiiiig av en elektrisk ringklockas ljudstyrka 

 medelst mikrofonen lät jag klockan ljuda, tills galvano- 

 meterns ljusvisare nått sin första vändpunkt, varvid det 

 sålunda erhållna utslaget kunde tjäna såsom mått på ljud- 

 styrkan 1). Genom reglering av spänningen hos den fjäder, 

 vid vilken den till klockan hörande hammaren är fästad, 

 kan man uppnå en ganska konstant ljudstyrka. Såsom 

 exempel härpå anföras i tabell II en med en dyhk klocka 

 vid kombinerad användning av tvenne mikrofoner erhållen 

 observationsserie. 



Tabell III. 



Differenserna mellan de enskilda värdena /j eller I^ äro 

 visserligen något, men dock icke avsevärt mycket större 

 än de mellan värdena på lOOxI^jI^- Vid många försök rö- 

 rande ljudets styrka kan man sålunda ganska väl komma 

 till rätta med en elektrisk ringklocka såsom ljudkälla, 

 ehuru den tidigare beskrivna apparaten genom sin enklare 



^) Vid mätning av de elektriska vågornas termoelektriska strömetfekt 

 har jag städse förfarit på ett analogt sätt, i det att de primära urladdnin- 

 garna, som äro sammansatta av talrika på varandra följande oscillatoriska 

 urladdningar, fått fortgå under hela det första (mot vågornas intensitet pro- 

 portionella) galvanometerutslaget. 



