2 Karl F. Lindman. (LVIII 



hava ett konstant värde, huru stor retningen R än må 

 vara. Riktigheten härav har även bekräftats av Vol k- 

 m a n n i), N ö r r 2), V i e r o r d t 3), W u n d t ^) och den- 

 nes elever (T i s c h e r ^), Starke^), M e r k e 1 ^)), var- 

 vid man för förhållandet ^1//? erhålht ett värde = c:a */^. 

 Detta förhållande är dock beroende av ljudets art, i det att 

 det, såsom Wien *) sedermera påvisat, är gynnsammare 

 (mindre) för toner än för momentana ljud. Även för samma 

 toner gäller enligt Wien den W e b e r'ska lagen endast 

 närmelsevis, i det att det nämnda förhållandet har ett 

 maximum för en medelstyrka av den ifrågavarande tonen. 

 2. För prövningen av den W e b e r'ska lagen är det 

 tydhgen likgiltigt, vilket värde exponenten t har, blott 



uttrycket ^ l-^l vid variation av kulans vikt och fallhöjden 



under för övrigt oförändrade förhållanden förblir konstant. 

 I fysikaliskt avseende är det däremot av vikt att känna 

 värdet på *, i det att enhgt den vid uppställandet av for- 

 meln 1) gjorda förutsättningen uttrycket Ph^ utgör ett 

 relativt mått på ljudstyrkan. Vore e speciellt = 1, skulle 

 detta innebära, att ljudstyrkan vore proportionell mot den 

 fallande kulans energi (Ph). 



De första försöken angående styrkan av det genom fal- 

 lande kroppars stöt mot underlaget alstrade ljudet anställ- 

 des, enhgt vad A u e r b a c h ^) uppgiver, av S c h a f - 



I 



') SeG. Th. Fechner, Elemente der Psychophysik I, p. 176— 178; 1860. 



*) C. Norr, Zeitschrift f. Biologie 15, p. 297; 1879. 



») K. Vierordt, Zeitschr. f. Biologie 17, p. 361; 1881 — 19, p. 101; 

 1883. — Wied. Ann. 18, p. 471; 1883. — 21, p. 509; 1884. 



*) W. Wundt, Wied. Ann. 18, p. 695; 1889. 



*) E. T i seller, Wundfs Phil. Stud. 1, p. 495; 1883. 



«) P. Starke, Wundts Pliil. Stud. 1, p. 264; 1886. 



') J. Merkel, Wundfs Phil. Stud. 4, p. 117 ocli 251 ; 1887 (avvikande 

 från sin föregångare, antager iM e r k e 1 Ijudstj^rkan icke vara proportionell 

 mot Ph utan lika med uttrj^cket P'/j^, varvid 7] ocii £ på grund av inträ- 

 dande energiförluster städse äro < 1). 



») M. Wien, Wied. Ann. 36, p. 843; 1889; Pliys. Zeitschr. i, p. 69 

 1902. 



") F. Auerbach, Winkelmanns Handbuch d. Physik II, p. 232 

 (1909). 



