4 Karl F. Lindman. (LVIII 



skiffer och erhöll genom de motsvarande fyra försöksserierna 

 följande värden på e: 



0,660; 0,633; 0,574; 0,548. 



Avvikelserna från medelvärdet (0,603?) äro, såsom man 

 finner, icke så alldeles obetydhga, ehuru man å andra sidan 

 på grund av variationerna i materialets beskaffenhet och 

 kulornas storlek knappast kunnat vänta sig någon bättre 

 överensstämmelse. »Vid användning av fallkulor av ett 

 och samma material och en underlagsskiva av bestämt ma- 

 terial och bestämd storlek (vikt) förändrade sig värdet på 

 t antingen endast måttligt eller i andra fall icke märkligt, 

 då fallkulornas vikt ^) ökades, medan det å andra sidan 

 under alla omständigheter icke (märkligt) förändrades vid 

 variabla fallhöjder.» Av dessa försök, som enligt vad V i e r- 

 r d t uttryckligen framhåller, anställts för det praktiska 

 ändamålet, att finna de normer, på vilka mätningen av 

 ljudets styrka kunde baseras, slöt V i e r o r d t, att »det 

 gives ett allmänt mått för ljudstyrkan». Försök, som V i e r- 

 o r d t sedan ytterligare utförde med en »fallpendel» 2), 

 syntes även bekräfta denna slutsats (han erhöll på denna 

 väg t = 0,615). 



Kort efter det V i e r o r d t's första denna sak rörande 

 arbete sett dagen, offentliggjorde O b e r b e c k 3) en under- 

 sökning, vilken skilde sig från V i e r o r d t's och alla andra 

 forskares på detta område däruti, att ljudstyrkan här för 

 första gången uppmättes enligt en objektiv metod (grundad 

 på en användning av mikrofonen såsom fonometer). De 

 värden på <•, som Oberbeck erhöll, överensstämma, 

 märkhgt nog, ganska nära med de av V i e r o r d t seder- 



') Försöken med kulor av samma ämne men av olika kaliber försvå- 

 rades därigenom, att, såsom VM e r o r d t framhåller (se Wied. Ann. 18, p. 

 473; 1883) en förändring av kulornas kaliber medförde en förändring av 

 ljudets klangfärg. En ökning av fallkroppens vikt om mer än det dubbla 

 ansåg han därför icke rådlig. 



*) K. v i er ord t, Wied. Ann. 21, p. 509; 1884. 



^) A. Oberbeck, Wied. Ann. 13, p. 222; 1881. 



