A N:o 8) Om det genom kroppars stöt alstrade ljudet. 9 



Kugel ist spitzer uncl höher, der der grösseren breiter uiid 

 tiefer») och att denna omständighet verkade störande vid 

 den subjektiva intensitetsjämförelsen. V i e r o r d t synes 

 därför, såsom även i not 1 på sid. 6 redan påpekats, hava 

 haft fullt skäl till att på det sätt, han gjorde, begränsa 

 variationen av P. W u n d t drager av sina och T i s c h e r's 

 försök den slutsatsen, att vid användning av relativt hårda 

 underlag, sådana man för undvikande av alltför stora energi- 

 förluster vanhgen måste välja, samt fallkulor av bly, vilka 

 han på grund avviktskorrektionens lätthet särskilt rekommen- 

 derar,de gränser, inom vilka t förblir närmelsevis konstant, 

 äro så trånga, att man vid fonometriska försök städse skall 

 vara tvungen att basera dessa på en förut fastställd empi- 

 risk tabell för ljudstyrkan. 



4. På grund av motsägelsen mellan de resultat, till 

 vilka de olika forskarne hittills kommit, samt den brist- 

 fälhghet, den vid dessa undersökningar tillämpade försöks- 

 tekniken i flere punkter företedde, underkastades frågan 

 i W u n d t's laboratorium ytterhgare en grundlig under- 

 sökning, vilken utfördes av Starke (1. c.) under loppet av 

 åren 1883 — 1885. Starke påvisade därvid bl. a., att den 

 av V i e r o r d t och av T i s c h e r använda s. k. minimal- 

 ändringsmetoden av nämnda forskare blivit på ett oriktigt 

 sätt tillämpad, i det att båda inskränkt sig till att vid sina 

 försök åstadkomma subjektiv hkhet mellan tvenne ljud- 

 styrkor i ett enda godtyckhgt ögonblick, vilket, enligt vad 

 Starke fann, lätt ledde till oriktiga resultat och i huvud- 

 sak förklarade ohkheten mellan V i e r o r d t's och Ti sch er' s 

 slutsatser 1). Starke utarbetade därför en ny undersök- 



•) Det visade sig nämligen, att det alls icke var likgiltigt, om det kon- 

 stanta normalljudet föregick eller om det efterföljdes av det variabla jäm- 

 förelseljudet. Till förklaring härav säger Starke (1. c, p. 290): »Erfolgt 

 nun die Urtlieilsfällung gleich nacli dem Eintreten des zweiten Reizes, so 

 wird letzterer melir nacli seiner unmittelbaren Intersität aufgefasst, wäh- 

 rend der erste Schall dann nur noch im Blickfeld des Bewusstseins befind- 

 lich ist und also nur als Erinnerungsbild mit dem zweiten Schall ver- 

 glichen wird. Da aber das Erinnerungsbild im Vergleich zum unmittel- 

 baren Eindruck eine geringere Intensität besitzt, so muss sich der Ein- 



