16 Karl F. Lindman. (LVIII 



svinnande och uppträdande energiformer blivit fastställd, 

 hava några dylika försök rörande den speciella form av 

 rörelseenergi, som yttrar sig såsom ljud, såvitt jag vet, hit- 

 tills icke blivit gjorda. 



8. I en föregående uppsats i) har jag beskrivit en på 

 en användning av mikrofonen grundad objektiv metod att 

 mäta ljudets styrka. För att finna sambandet mellan ljud- 

 styrkan och den med mikrofonen (genom förmedling av en 

 transformator) förbundna galvanometerns utslag undersökte 

 jag det ljud, som alstrades genom några lika kulors fall från 

 samma höjd mot samma fallunderlag. Av dessa i nämnda upp- 

 sats närmare beskrivna försök framgick, att galvanometerut- 

 slaget (korrigerat, ifall det översteg en viss gräns) var propor- 

 tionellt mot ljudstyrkan, då denna i enlighet med den av 

 Starke antagna grundsatsen förutsattes vara proportionell 

 mot antalet av de nyssnämnda lika kulorna. Jag har seder- 

 mera (delvis redan i sammanhang med de nyssnämnda försö- 

 ken) utfört en mängd försök med variering av fallhöjden och 

 fallunderlaget och genom dem erhållit en objektiv bekräftelse 

 av S t a r k e's tidigare nämnda resultat och en sannolik för- 

 klaring avOberbec k's därifrån avvikande slutsatser. För 

 dessa försök ävensom för några andra, som jag utfört med två 

 mot varandra stötande elfenbenskulor och med en mot 

 en s. k. gong-gong slående dylik kula, vilka sistnämnda 

 försök bl. a. lett till en bekräftelse av nyss antydd art av 

 energilagen, skall jag i det följande redogöra. 



B. Försök. 



9. Vid de första av de försök, som här skola beskrivas, 

 användes såsom fallunderlag den 35 cm långa, 24 cm breda 

 och 2,5 cm tjocka släthyvlade skiva av askträ, som redan 

 tidigare blivit använd vid verificeringen av galvanometer- 

 utslagens proportionalitet mot ljudstyrkan. Såsom fall- 

 kroppar tjänade fyra olika stora mässingskulor, en kula 



') K. F. Lindman, Finslia Vet. Soc:s Öfversikt 58, A. N:o 7; 1915. 



