A N:o 8) Om det genom kroppars stöt alstrade ljudet. 25 



varav erhålles t = 0,26. För övergången från fallhöjden 

 h = 20 cm till h = 40 cm erhåller man på samma sätt 

 f = 0,33. Den senare försöksserien (lådans ena sidovägg 

 såsom fallunderlag) giver likaså för ^ värden av denna stor- 

 leksordning, nämhgen för övergången från h = \ö cm till 

 Il = 30 cm t = 0,21 och för övergången från h = 30 cm tijl 

 h — 40 cm t = 0,43. Dessa värden på t äro, såsom vi finna, 

 ännu mindre än de av O b e r b e c k erhållna, vilkas avvi- 

 kelse från värdet f sålunda i själva verket finner sin sanno- 

 lika förklaring i fallunderlagets beskaffenhet. 



Med de av W u n d t på grund av T i s c h e r's försök 

 dragna slutsatserna (se ovan sid. 7) överensstämma de 

 nyss erhållna försöksresultaten tämligen väl, ifall man med 

 deformationen, som i de av Wundt betraktade fallen 

 huvudsakligen hänförde sig till en av bly bestående fallkula, 

 här förstår fallunderlagets deformation. Om nämligen 

 deformationen är av märkhg eller betydande storlek, är 

 enhgt W u n d t f < 1 och ökas icke obetydhgt med fall- 

 höjden. Även denna ökning med h hava vi här i de båda 

 i tabell III anförda fallen konstaterat. 



12. Vid de i momenten 9) och 10) beskrivna försök, som 

 utvisade en proportionalitet mellan ljudstyrkan och den fal- 

 lande kroppens energi (« = 1), voro visserligen de genom 

 stöten alstrade varaktiga deformationerna hos underlaget 

 mycket små, men dock märkbara. Av den nyssnämnda ener- 

 gin övergick sålunda en viss del, som icke kan försummas, 

 städse i värme, och ehuru sannohkheten talar för att den 

 sålunda alstrade värmemängden var proportionell mot den 

 ursprungliga energin, är detta dock endast ett obevisat anta- 

 gande. Oaktat även den genom kulornas återkastning till en 

 bestämd höjd återvunna mekaniska energin, såsom jag genom 

 särskilda försök konstaterade, var proportionell mot den ur- 

 sprunghga energin, kan alltså — på grund av ovissheten 

 om mängden av det alstrade värmet — den del därav, som 

 återstod, då de genom deformationerna och återkastningen 

 förbrukade delarna frånräknats, icke utan vidare påstås vara 

 proportionell mot samma ursprungliga energi. Ljudinten- 

 sitetens vid dessa försök konstaterade proportionahtet mot 



