AN:o8) Om det <>enom kropi)ars stöt alstrade ljudet. 29 



uppfattning om måttet för ett momentant ljuds styrka står 

 nyssnämnda resultat däremot icke i samklang. 



13. Såvida man icke ville uppgiva försöket att påvisa 

 det genom slag alstrade ljudets och den för ljudets frambrin- 

 gande förbrukade mekaniska energins proportionalitet, gällde 

 det att vid de nyss beskrivna försöken ersätta den ena elfen- 

 benskulan med en elastisk kropp av den beskaffenhet, att 

 den genom den kvarstående kulans stöt försättes i så starka 

 akustiska vibrationer, att för dessas frambringande en väsent- 

 lig del av den nämnda kulans energi tages i anspråk. Jag 

 gjorde för sådant ändamål bruk av en s. k. gong-gong, 

 bestående av en blankpolerad lockformig mässingskiva, vars 

 rand hade en diameter = 14,2 cm och vars vikt var = 185 gr. 

 För att den i tvenne punkter i vertikal ställning upphängda 

 skivan skulle möjligast litet avlänkas från sitt jämviktsläge 

 tillföljd av kulans slag mot densamma, använde jag vid 

 dessa försök en endast c:a 5 gram vägande elfenbenskula, 

 upphängd bifilärt (medelst tvänne mycket fina trådar) så, att 

 avståndet mellan kulans mittpunkt och upphängningsaxeln 

 var = 51 cm. Genom att vid gong-gongskivans understa del 

 upphänga en vikt kunde de genom denna kula alstrade av- 

 länkningarna hos skivan göras omärkliga (även denna tyngd 

 förutan, voro dessa avlänkningar mycket minimala samt, 

 såsom genom försök med en tyngre kula fasställdes, pro- 

 portionella mot kulans utgångsamplitud). Redan de förbere- 

 dande försöken gåvo vid handen, att då kulan återstudsade 

 från gong-gongen, den hade i behåll endast en ganska ringa 

 del av sin ursprunghga energi, varemot den förlorade endast 

 en mycket ringa och mot den ursprunghga energin propor- 

 tionell del därav, ifall den återkastades från en massiv, i 

 vertikal ställning stadigt uppställd mässingklots i). Denna 

 olika energiförlust kan endast förklaras genom ohkheten i 



') Då utgångsamplUuden var := 8 cm, återkastades kulan från mässings- 

 klotsen c:a 7,5 cm. Dffferensen mellan dessa amplituder torde få tillskrivas 

 till en del energiförbrukningen genom ljudalstring och till en annan del 

 inverkan av luftens motstånd (denna verkan ökas som bekant, om kulans 

 kaliber minskas). Från det genom stöten direkt alstrade värmet torde man 

 i detta fall kunna bortse. 



