4 Karl F. Lindman. (LVIII 



försök funno, visade sig tillräcklig i frånvaro av de båda 

 resonanslådorna, följer därav icke, synes det, att detta även 

 var fallet vid användningen av resonanslådorna. Medan de 

 vibrationer, som i det förra fallet fortplantade sig genom 

 glasstavarna, voro av väsentligen longitudinell natur, till- 

 kommo genom resonanslådornas inverkan sannolikt även 

 transversella vibrationer, vilka lättare än de förra kunde 

 fortplantas genom glasväggen från den ena staven till den 

 andra ^). Vidare bör observeras, att såsom ljudkälla och 

 såsom mottagare av ljudet inom recipienten fungerade icke 

 blott de båda resonanslådorna utan även och i väsentlig 

 grad de av dem inneslutna i stående vågrörelse försatta luft- 

 pelarna. Det fenomen, som undersöktes, inskränkte sig 

 sålunda icke blott till en enkel ljudledning från en fast kropp 

 till en annan genom förmedling av ett homogent mellan- 

 liggande luftlager, utan var, synes det, av något mer komp- 

 licerad natur. Vid evakueringen minskades även lufttrycket 

 i porerna av de träskivor, varav resonanslådorna voro sam- 

 manfogade, och otänkbart är icke. att även denna omstän- 

 dighet kunde hava inverkat på den observerade ljudstyrkan. 

 Frågan om sambandet mellan det utom recipienten hörbara 

 ljud, som alstras av en inom densamma befintlig ringklocka, 

 och den klockan omgivande luftens täthet torde i varje 

 fall knappast kunna besvaras genom försök av det här 

 diskuterade slaget. 



Ett försök att medelst en inom recipienten till en luft- 

 pump uppställd mikrofon mäta styrkan av det ljud, som 

 vid olika förtunningsgrad av den inneslutna luften ifrån en 

 utom recipienten befintlig ljudkälla nådde mikrofonen, 

 gjordes av S t e r n ^) men avlöpte resultatlöst på grund 

 av hans mätningsinstruments alltför ringa känslighet, i det 

 att recipientens glasvägg redan vid normalt lufttryck så 



*) Den ena glasstaven var medelst en vanlig kork jämte ett på denna 

 anbragt tjockt fettlager och den andra staven medelst en gummipropp 

 isolerad från glasväggen. Även om dessa packningar före luftförtunningen 

 kunde anses för »lösa», är det dock tydligt, att de vid ökad tryckskillnad 

 antogo en allt mera »fast» karaktär. 



*) G. Stern, Wied. Ann. 42, p. 622; 1891. 



