14 Karl F. Lindman. (LVIII 



och av T y n d a 1 P) sedermera upprepat försök, enligt vilket 

 vätgas, som införes i en förut evakuerad glasballong, icke 

 förstärker, utan tvärtom yttermera försvagar ljudet av en 

 inom ballongen upphängd ringklocka. N e u r e n e u f sökte 

 förklaringen till sitt från detta försök avvikande resultat 

 däri, att medan vid det sistnämnda försöket vibrationerna 

 meddelade sig från en fast kropp (ringklockan) omedelbart 

 till den undersökta gasen, de vid den av honom använda 

 försöksanordningen fortplantade sig från en gasformig kropp 

 till en annan dylik. 



För den kinetiska gasteorin vore det utan tvivel, såsom 

 även Neureneuf^) framhåller, av betydelse, att gaser- 

 nas ljudledningsförmåga bleve närmare undersökt. 



5. Av de i det teoretiska uttrycket för ljudstyrkan (se 

 sid. 5) ingående kvantiteterna är tydhgen våglängden X 

 proportionell mot fortplantningshastigheten a. Ljudstyrkan 

 J skulle i enlighet härmed förändra sig från en gas till en 

 annan på samma sätt som förhållandet mellan tätheten {(S) 

 och fortplantningshastigheten eller, vilket är detsamma, 

 såsom produkten av trycket och kvadratroten ur normal- 

 tätheten (= tätheten vid trycket 1) och således vid lika 

 tryck såsom kvadratroten ur tätheten. Saken är dock i 

 verkligheten, enhgt vad S t o k e s^) visat, icke alldeles så en- 

 kel. Om nämligen en kropp, t. ex. ett klot, rör sig i ett me- 

 dium, alstrar den på främre sidan en ström av mediet i rörelse- 

 riktningen, vilken utjämnas genom en samtidig bakåt riktad 

 återströmning runt omkring sidorna. Försättes kroppen i 

 hastiga svängningar, alstras förtätningar och förtunningar, 

 som giva upphov till ljudvågor, varvid ett inflytande av de. 

 laterala strömmarna på ljudvågornas amplitud gör sig gäl- 

 lande och det så mycket mera, ju större ljudets fortplant- 

 ningshastighet i mediet är. Den på det tidigare nämnda 

 sättet beräknade ljudstyrkan måste på grund härav multi- 

 pliceras med en faktor, för vilken S t o k e s med tillhjälp av 

 sfäriska funktioner härlett ett komplicerat uttryck. Maximi- 



1) J. Ty n da 11, Der Schal), p. 8; 1874. 



') N. Neureneuf, Comptes rendus, 96, p. 1314; 1883. 



') G. G. Stokes, Papers, //, p. 299; 1904. 



