A N:o 15) Termiska problem beträffande de lägsta luftlagren. 31 



är ju af naturliga skäl mer eller mindre i snedt nedåtriktad 

 rörelse. Äfven sommarens sjöbris eller hafsmonsun äro ju 

 fortsättningar af en öfver hafvet nedstigande luftström, 

 hvarför äfven Grenander kunnat påvisa att sjöbrisen 

 vid svenska E-kusten är relativt varm och torr^). Samma 

 omständighet, d. v. s. svagare sjövindars oväntade ringa 

 fuktighet och kyla har jag också kunnat konstatera bl. a. i 

 Helsingfors, särskildt i sjövindens början. 



Det vore just genom fuktighetsobservationer, som man 

 närmast kunde ådagalägga karaktären af den värme, som 

 synes göra sig gällande å kusterna. Jag har redan länge 

 sedan vid försök att bearbeta fuktighetsobservationer i Fin- 

 land fäst mig vid, att man ej synes kunna konstatera något 

 så tydligt aftagande af den relativa fuktigheten från haf 

 mot land, som man annars hade väntat. Man har därvid 

 varit benägen att fatta detta såsom ett bevis för dessa mät- 

 ningars allmänt kända osäkerhet 2). Emellertid har det visat 

 sig, att företeelsen är ganska allmänt antydd åtminstone här 

 i Fennoskandia. Detta framgår af följande sammanställ- 

 ning af fuktighetsmedia, som jag delvis för andra ändamål 

 tidigare utfört. För Norge hafva data hemtats ur ett äldre 

 arbete af Hesselberg (Norges Klimat. »Naturen» 1885, 

 Kristiania), för Sverige enligt Hamberg (i Sveriges Geo- 

 grafi af J. F. Nyström. Uppsala 1895) och för Finland äro 

 medeltalen af mig beräknade enligt 20 orters observationer, 

 merändels för årtiondet 1901 — 1910 och alla reducerade till 

 denna tidsrymd. 



*) Cber das Erscheinen der Seebrise an der schwedischen Ostkuste. 

 Inaug.-diss. Upsala 1912 s. 66. 



^) Bl. a. gällde det en jämförelse mellan Lojo och Helsingfors, hvaroni 

 jag ant3'dt i »Västra Nyland». Klimatet. 



