A N:o 15) Termiska problem beträfrandc de lägsta luftlagren. 43 



Innan vi gå att betrakta temperaturen, skola vi i korthet 

 diskutera vindförhållandena. Vindstyrkan visar en karaktä- 

 ristisk dubbel period, ett hufvudmaximum ungefär kl. 2 p, 

 men ett sekundärt sådant äfven på natten c. 2 — 4 a. De 

 båda minima inträffa efter soluppgång och nedgång, i me- 

 deltal c. 5 — 7 a och 9 — 10 p. Det förra är merändels något 

 mera utprägladt. Alla 3 orterna visa samma karaktär. 

 H företer dock afvikande från T och I ett mycket flackt och 

 deladt maximum på dagen. Helsingfors har det lägsta dags- 

 maximet, Ånäs de lägsta minima och i allmänhet de lugnaste 

 nätterna, medan Ilmala genomgående har den största vind- 

 styrkan. Å sistnämnda ställe är anemometern tydligen 

 också högst i förhållande till omgifningen, i Helsingfors åter 

 lägst. Den låga nattvindstyrkan för T är synbarligen delvis 

 en följd af den starka retardation, som det kalla luftlagret 

 vid jordytan utöfvar. Den större amplituden hos T är åter 

 en följd af motsvarande temperaturamplitud eller stark 

 kontinentalitet. 



Ett särskildt intresse erbjuder den dubbla dagliga perio- 

 den. En granskning af de enskilda dagarnas observationer 

 gaf vid handen att särskildt under några ett ganska tydligt 

 samband mellan vindriktning och styrka förekom, d. v. s. 

 land- och sjövindföreteelser gåfvo sig till känna. Jag har 

 på grund häraf för Ilmala för hvarannan timme beräknat 

 vindresultanten för de betraktade 6 dagarna och är denna 

 anförd i tabellen. Det framgår häraf att vi kl. 2 och 4 a 

 hafva en landresultant från ENE eller NE, sedermera en 

 vridning genom SE nära S kl. 2 p samt på e. m. en vridning 

 tillbaka. I genomsnitt för dygnet resulterar en medelvind 

 S 30 E. Eliminerar man denna, framgår land- och sjövind- 

 vexlingen tydligare, den förra från N å NE från 8 p till 9 a, 

 starkast utvecklad kl. 2 a, den senare åter från S å SW mel- 

 lan 9 a och 8 p, tydligast kl. 2 p. 



Jag har redan tidigare ^) funnit antydningar till en dubbel 

 period hos vindstyrkan i Helsingfors samt såsom en sannolik 

 orsak härtill under lugna sommardagar anfört land- och sjö- 



») Öfversigt af Finska Vet.-Soc:s förh. XLIV 1905—1906 N:o 18 s. 47. 



