44 Osc. V. Johansson. (LVIII 



vindföreteelsen. Ehuru andra orsaker kunna finnas ^) se vi 

 dock i det betraktade fallet, att nämnda orsak synbarligen 

 är den bestämmande. Vindstyrkans maximum på natten 

 är ett uttryck för landvindens största intensitet. Maximet 

 på dagen är ett sjövindsmaximum, som dock främst genom 

 det vertikala luftutbytet enligt den Espy-Köppenska teorin 

 får en så betydande intensitet. Minimen på morgon och kväll 

 beteckna åter de tidpunkter, då vindombyte eger rum. 

 Ehuru på sidan om ämnet vill jag i detta sammanhang upp- 

 märksamgöra på den förskjutning, som särskildt morgon- 

 extremerna undergå å de olika orterna. De synas visa att 

 landvindens olika faser inträda c. 2 timmar tidigare vid 

 kusten än i det inre landet c. 15 km från kusten. Detta står 

 äfven i öfverensstämmelse med de större gradienter man 

 kan antaga för kusten, medan beträffande sjövinden all- 

 mänt erhållits ett fortskridande från hafvet mot kusten ^). 

 Någon tydlig motsvarande försening af sjövindsmaximet 

 från kusten inåt landet, kan man ej i våra medeltal kon- 

 statera, troligen emedan detta maximum mera beror af 

 jordytans uppvärmning än af sjövinden eller temperatur- 

 och tryckdifferenser mellan land och haf. 



Vi öfvergå att betrakta temperaturförhållandena i syfte 

 att förklara den förut nämnda förändringen med höjden i 

 Ånäs. Börja vi med den varmare tiden af dygnet, då för- 

 hållandena äro lättare förklarade, finna vi att från kl. 8 a 

 till 4 p M är högre än T, i maj högst 0.7, men i augusti nästan 

 hela tiden >l.o°, kl. 1 p t. o. m. 1.6°. I allmänhet är också 

 T högre än I och H, men under 1 — 3 augusti dock merändels 

 något lägre än I. Helsingfors-värdena H skulle f. ö. framstå 

 mera afgjordt lägre än öfriga, om man toge felen i betrak- 

 tande, t. ex. reducerade till hyddan i Kaisaniemi park. 

 Hafsluften är m. a. o. på dagen kyligare än inlandsluften. 

 Tydligen ger sig denna luft delvis ännu i Ånäshyddan T sig 

 tillkänna genom sjövindens inflytande. T vore sålunda afkyld 



>) Jfr. Hellmann i Sitzungsber. d. K. Pr. Akad. d. Wiss. 1914 XIII 

 s. 437. 



^) Jfr.: Grenander, S. Uber das Erscheinen der Seebrise an der 

 schwedischen Ostkiiste. Uppsala 1912 s. 76. 



