A N:o 15) Terniiska problem bcträllande de lägsta luftlagren. 47 



Den stora stagnationen är vidare en viktig faktor. Då vind- 

 styrkan i tornet merändels endast är O — 1 m, eger nära mar- 

 ken helt säkert absolut vindstilla rum. Då denna starka stag- 

 nation till stor del också kan betraktas såsom en följd af 

 den intensiva afkylningen, blir väl en ovanligt stark utstrål- 

 ning den egentliga orsaken. Luften måste sålunda här vara 

 synnerligen diaterman för de från marken utstrålande mörka 

 värmestrålarna. Det är vattenångan i luften som i främsta 

 rummet bestämmer transparensen i detta afseende. I flere 

 föregående arbeten har jag sökt visa att sjunkande luft- 

 strömmar med åtföljande uppvärmning och uttorkning, 

 främst af högre luftlager, synas vara en hufvudorsak till stor 

 transparens och stark strålning. De omständigheter, som 

 tala för, att dylik nedåtriktad luftrörelse äfven under ifråga- 

 varande nätter gjorde sig gällande, äro följande. 



Redan allmänt äro klara kvällar och nätter utmärkta af 

 en dylik vertikal rörelse, emedan de lägre luftlagren afkylas 

 och sammandragas, så att äfven de ofvanliggande måste 

 sjunka nedåt. Därigenom upplösas på aftonen alla de kon- 

 densationsprodukter, som bildats genom uppstigande luft- 

 strömmar på dagen och det allmänna molnighetsminimet 

 på kvällen får sin förklaring. R e g e r i) har funnit och till 

 samma orsak hänfört ett andra maximum under natten hos 

 temperaturen i öfre luftlager. Sjunkande luft i högre lager, 

 den normala »höjdfön» är vidare såsom bekant allmän i ett 

 barometermaximum. Dylika om öfver 770 mm:s höjd fun- 

 nos också både i slutet af maj och början af augusti öfver 

 S-Finland. Slutligen har ju visats att landvind förekom 

 under natten och en dylik måste ju alltid medföra luft från 

 högre lager på grund af den vertikala cirkulationen, särskildt 

 i trakter där landgränsen för denna vind kan antagas före- 

 finnas. Synbarligen ligger Ånäs ungefär vid denna gräns. 

 Vinden är nämligen såsom synes enligt tornobservationerna 

 T mycket svag på natten, i medeltal med circa 14 ^^ vind- 

 styrkan å Ilmala. Likväl ser man det nattmaximum, som 

 visats vara ett uttryck för landvindarna, ganska tydligt 



*) Die Arbeiten des K. Pr. Aeron. Observatoriums bei Lin den berg 

 im Jahre 1912. Hraunschweig 1913, s. 229. 



