A N:o 15) Termiska problem bcträflandc de lägsta luftlagren. 51 



delvis aftagande vinden dessa antaganden. Under flere 

 dagar fann man sålunda vindstilla under inversionens 

 senaste del. Så t. ex. hade man vindstyrkan = O den 26 maj 

 kl. 3 — 7 a och likväl steg temperaturen T från kl. 4 till 7 6.3°. 

 I sådana fall ser det verkligen ut såsom om någon slags strål- 

 ningsverkan vore den enda möjliga förklaringen. Det skulle 

 emellertid erfordras ett mera omfattande observationsmate- 

 rial för att man säkert skall kunna angifva, hvilken af här 

 diskuterade uppvärmningsorsaker är verksam. 



Vi skola dock ännu gå att ur litteraturen framdraga en 

 del observationsresultat, som kunna hafva intresse, då det 

 gäller att bestyrka och klargöra of van påpekade egendom- 

 ligheter i de understa luftlagrens värmeförhållanden. 



Temperaturförändringen med höjden enligt andra under- 

 sökningar. 



Det är af intresse att se, i hvilken mån de i det före- 

 gående diskuterade egenskaperna hos temperaturens för- 

 ändring med höjden, återfinnas i tidigare undersökningar 

 häröfver. Särskildt vill jag härvid referera några sådana, 

 som hänföra sig till den sist behandlade frågan om inversio- 

 nens fortbestånd efter temperaturminimet på morgonen. 



De, som först funnit lagarna för temperaturens förändring 

 med höjden nära jordytan, äro såsom kändt P i c t e 1 1) 

 och S i X 2). Den förre fann bl. a. redan att temperaturen 

 mellan 5 och 75 fots höjd från något före solnedgången till 

 2 å 2 ^4 timme efter soluppgången under klara dagar tilltog 

 med höjden, under den öfriga tiden aftogmedhöjden. W il d^) 

 har emellertid senare framhållit att P i c t e t s observationer 

 ej voro fullt tillförlitliga, emedan den öfre termometern var 

 utsatt för solstrålning, inversionen härigenom alltså för lång- 

 varig. 



') Essais de Physique T. 1 p. 171. Geneve 1710. 



-) Philosoph. Transactions for 1784 p. 428. London 1786. 



') Repertorium fur Meteor. T. V, N:o 2. St. Petersburg 187. 



