A N:o lä) Tcrmiskn problem bcträllancie de Hif^stn liirilaf*ren. 63 



peratur ^). Detta synes dock ej vara enda orsaken 2). Hellre 

 kan man väl antaga att termometern på jordytan hvarken 

 anger dess eller det närmaste luftlagrets temperatur utan en 

 genom strålning påverkad temperatur. På dagen vid sol- 

 strålning borde detta fel emellertid vara positivt, och troli- 

 gen större än för den skyddade hyddtermometern. Sålunda 

 synes jordytan faktiskt kunna vara kallare än luften t. o. m. 

 på dagen. Att den är detsamma en tid efter temperatur- 

 minimet är ett allmänt faktum. Å Spetsbergen fann man 

 sålunda att en snöyta i april ännu kl. 9 a var kallare än 

 luften ehuru temperaturstegringen sedan minimet kl. 2 a 

 redan var 1.?° (reducerad till en slungtermometer). Likaså 

 finner man för Irkutsk att temperaturen i medeltal för 

 året efter sitt morgonminimum stiger 1.2°, under januari- 

 mars 3.1°, innan den naturliga jordytan blir varmare än 

 lyften. 



') Meteor. Zeitschr. 1906, s. 5. 



*) E k h o 1 m har å Spetsbergen funnit att en dylik h3^dda (mera sluten 

 än normalt) i maj gaf i medeltal 0.55, kl. 10 a 1.0* tiögre värde än en slung- 

 termometer, så att felen i Ssagastyr i mars troligen voro mindre. Detta af 

 E k 11 o 1 m funna faktum, som lian förklarar genom stark diffus strålning 

 från snöytan, har i litteraturen oriktigt användts såsom bevis för att luften 

 värmes genom dylik strålning. Jfr. H a n n s lärobok s. 86. 



