10 L. H. Borgström och J. Dannholm. (LVIII 



der, mellan hvilka motståndet uppmättes. Detta motstånd 

 bestämdes enligt principen för den W heatston e'ska 

 bryggan. 



Vår anordning framgår af fig. 4. Emedan stafvens mot- 

 stånd w, som skulle bestämmas var af storleksordningen 

 0,001 ohm, kunde detsamma ej jämföras med ett kändt mot- 

 stånd i en reostat, såom vid W h e a t s t o n e's brygga, 

 utan måste härtill begagnas ett mycket mindre motstånd 

 k' hos en kort koppartråd. Och för att glidkontakten P 

 på mättråden MN likväl ej skulle komma för nära änd- 

 punkten M, hvarigenom mätningarna hade blifvit osäkra, 



ökades motståndet af den på 

 ■^"'^. /•^ -I .. ....... J r motsatta sidan om P belägna 



delen af mättråden genom 

 tilläggande af ett reostatmot- 

 stånd r. De två parallellt an- 

 bragta ledningarnas förgre- 

 ningspunkter voro sålunda A 

 pjg 4 och D och bryggans ändpunk- 



ter voro C och P. 

 För beräkning af w är det vid denna anordning tydligen 

 icke tillräckligt att känna blott förhållandet mellan mot- 

 stånden i de två delarna af mättråden på hvardera sidan 

 om kontakten P, då genom galvanoskopet G ej går någon 

 ström, ehuru ledningen från batteriet B vid S är sluten; 

 utan måste man här äfven känna de absoluta värdena af 

 dessa motstånd. Vi beteckna motstånden i delarna MP 

 och P N af mättråden med resp. a och b samt motstånden 

 i trådarna A M och F N, hvilka äfven böra vara kända, 

 med resp. A^" och K. Då fås för beräkning af w ekvationen 



w k"-\-a 



k' b + K+r 



För att reducera öfvergångsmotstånden mellan elektro- 

 derna och stafven hade det varit enklast att löda fast elektro- 

 derna vid stafvens ändar. Men då det är en känd sak, att en 

 legerings ledningsmotstånd efter en något starkare uppvärm- 



