A N:o 21) Om sulfid-arsenidniineralens elektriska ledningsförmåga. 17 



Vid mättrådens kalibrering följdes samma princip som 

 vid mätningarna af motstånden. Härvid ersattes motstån- 

 det w i stafven med motståndet a i delen M P af mättråden 

 (fig. 5), och a ersattes af ett kändt reostatmotstånd o, 

 hvarvid kontakterna P och N sammanföllo. Här valdes 

 f j = Ta = 1 ohm och Rj^ = R^ = 100 ohm och inställdes kon- 

 takten P i sådana lägen, att genom galvanoskopet ej gick 



någon ström, då o hade värdena 0,5 l,o, 1,5 4,5 ohm. 



Sålmida befunnos följande motstånd a och längder M P 

 af mättråden motsvara hvarandra 



a = 0,005, 0,01, 0,015, 0,02, 0,025, 0,03, 0,035, 0,04, 0,045 ohm 

 MP = \04,o, 214,7, 324,2, 434,2, 543,9, 653,o, 763,9, 875,5, 984,8 mm. 



£ D 



Fig. 5. 



Observationerna enligt denna metod gjordes i september 

 1915 vid en temperatur af omkr. 18 °C. Först utfördes försök 

 med en blystaf af 2,4e mm tjocklek och ett af stånd af 43,6 

 mm mellan bielektroderna. Härifrån beräknades det speci- 

 fika ledningsmotståndet A- för bly till 0,209 ohm. Detta värde 

 är betydligt mindre än det med den föregående metoden för 

 bly erhållna. Sannolikt hade de olika stafvarna faktiskt 

 något olika specifikt motstånd, då de ej voro gjorda af samma 

 blystycke och då ju motståndet äfven hos rent bly ej är fullt 

 konstant, och dessutom redan små föroreningar härvid ha 

 en betydlig verkan. 



Med den längre delen af hvarje mineralstaf gjordes 10 

 inställningar af kontakten P, 5 med ett af stånd och 5 med 

 ett annat afstånd mellan bielektroderna. Dessa afstånd 



