A N:o21) Om sulfid-arsenidmineralens elektriska ledninf*sförmåga. 19 



Metod III. 



I metod II måste biledningarna innehålla vissa motstånd 

 h> h^ Ri> ^'>' hvilka naturligtvis försvaga de genom dessa 

 ledningar gående strömmarna och sålunda minska galvano- 

 skopets känslighet. Denna olägenhet förekommer ej i den 

 3:dje af oss använda metoden. Dessutom behöfves här ej 

 någon mättråd, hvars kalibrering med därtill hörande ut- 

 räkningar sålunda äfven bortfalla. 



Metoden är en kombination af den Thomson- 

 Matthies sen'ska principen att till mätning uttaga ström 

 genom på försöksstafven applicerade bielektroder och en 

 metod att bestämma motstånd genom att mäta styrkan af 

 en genom försökskroppen gående ström och strömstyrkan 

 i en från dess båda ändar utgående ledning, hvilken metod 

 finnes omnämnd i Kohlraiisch, Leitfaden der praktischen 

 Physik. 7 Aufl. Leipzig 1892, sid. 283. 



Apparaternas anordning i denna metod framgår af fig. 6. 

 Från ett ackumulatorbatteri B leddes en elektrisk ström 

 genom staf varna A, iv och C samt en reostat R och en ström- 

 slutare 5 till en ampéremeter M och från denna tillbaka till 

 batteriet B. Elektroderna A och C pressades liksom vid 

 metod II af en skruf mot stafven w. Vid denna staf 

 voro anbragta två bielektroder, hvilka bestodo af tvänne 

 tunna i en ebonitskifva a fastade kopparskifvor. Skifvan a 

 uppbars af en metallbygel b, som medels en arm E var fästad 

 vid ett stativ D. Med tillhjälp af en i bygeln befintlig'skruf 

 s och en ebonitskifva c trycktes stafven w i horisontalt läge 

 mot två små urtagningari kopparskifvorna (bifiguren i fig, 6). 



Fig. 6. 



