Serierna i kvicksilverspektrum. 

 Den förste, som lyckades' påvisa lagbundenheten i ett 

 linjespektrum, var B a 1 m e r *). År 1885 uppställde han for- 



vilken med stor noggrannhet giver linjefrekvenserna v i 

 vätets vanliga spektrum. N har därvid värdet 2n. 109675, 

 och serien representerar vätets »första biserie». Ar för år 

 har sedan kunskapen om spektralserierna utvecklats genom 

 undersökningar av R y d b e r g, K a y s e r och Runge, 

 R i t z, S c h u s t e r, H i c k s, B e r g m a n n. Mogen- 

 d o r f f , van L o h u i z e n, Stark, P a s c h e n m. fl. 



I allmänhet utmärka sig linjerna i en serie för särskilda 

 egenskaper, såsom utseende, utbredning, ömvändning, Z e e- 

 m a n-effekt, Står k-effekt, så att man ofta redan på grund 

 därav kan avgöra, till vilken serie en linje hör. 



»H u v u d s e r i e n» representerar ofta spektrums inten- 

 sivaste och mest karaktäristiska linjer, utmärkta bl. a. 

 genom den lätthet, med vilken de omvändas. De första 

 »biserierna» betecknas av R y d b e r g som »s k a r p a», de 

 andra som »diffusa b i s e r i e r», vilka benämningar 

 dock ej alltid giva en riktig bild av det verkliga sakförhål- 



« 



*) J. J. B al mer, Wied. Ann. 25 p. 80 (1885). 

 **) Huff»), Geisslerrör 2284.2 i 2. 

 ***) L e h m a n n o. StraubeP), Geisslerrör 2213.1 i 4. 



