16 Karl F. Lindman. (LVIII 



funna värdena. Tilldelar man det förut funna värdet på "kf^ , 



på grund av dess större noggrannhet en dubbel vikt ^), 

 erhåller man såsom slutligt medelvärde av samtliga försök: 



Ih = 6562.855 Å. 



Medan det av P u 1 f r i c h's försök härledda värdet på 

 Xjj (vars noggrannhet dock är mycket mindre) fullständigt 



överensstämmer härmed, är det av de ovanstående försöken 

 framgångna värdet på linjen H -s våglängd, 



Iho = 4862.62 Å, 



p 



icke mindre än 0.8 Å större än det av nämnda observatörs 

 försök erhållna motsvarande värdet (jmf. ovan, p. 5). Eme- 

 dan de sistnämnda med ett mycket tunt interferensskikt 

 utförda försöken voro till antalet endast tre och de av desam- 

 ma härledda värdena ganska mycket avvika från varandra, 

 synes den ifrågavarande differensen mellan värdena på ^^^^ 



åtminstone delvis kunna tillskrivas den mindre noggrann- 

 heten hos den av P u 1 f r i c h utförda bestämningen. 



Överensstämmelsen mellan de för mycket olika tem- 

 peraturer erhållna värdena på juh och ^a^^ utgör ett nytt 



bevis för riktigheten av den redan i mitt förra arbete för 

 M^Hg gul i experimentellt bekräftade slutsatsen, att förhål- 

 landet mellan tvenne spektrallinjers våglängder i luft icke 

 märkbart beror av temperaturen. 



Av de ovan anförda försök, vid vilka linjen H^ kom till 

 användning, utfördes, såsom även tidigare blivit antytt, 

 försöken n:ris 1 — 12 enligt »försöksanordning II», vilken 

 skiljer sig från den av P u 1 f r i c h använda försöksanord- 

 ningen därigenom, att ljusstrålarna i de båda fallen genom- 

 gingo något olika beskaffade system av prismer och linser. 

 Ehuruväl en genom selektiv absorption alstrad inverkan av 



^) I betraktande av det nämnda försökets enstaka karaktär synes det 

 knappast motiverat, att giva resultatet av detsamma en ännu större vikt. 



