SK RV 
trum befinner sig. Konstaterar man rigtigheten hos det dragna 
strecket genom flere observationer, så vinner man den här erfor- 
derliga noggranheten. Denna blefve naturligtvis större, om elfen- 
bensskifvan försåges med en gradering t. ex. i millimeter, eller - 
ännu bättre om hela skifvan gjordes flyttbar. För de hittills 
anställda observationerna har sådant dock ej ansetts nödvändigt. 
SN. 1. Instrumentets inställning. 
Till mire begagnas ett aflägset vertikalt stående föremål. 
Vid undersökningarne i Rom användes härtill en på Collegii 
Romani torn varande stång. Men som denna dock icke var full- 
komligt vertikal, måste derjemte en lodlina anlitas. Denna till- 
fälliga ofullkomlighet behöfver naturligtvis icke förefinnas, om 
man gör undersökningarne på ett fixt observatorium, och då så 
sker, bortfalla de här nedan under n:o 1, 2 och 3 upptagna 
observationerna. 
Vid instrumentets inställning förfares sålunda: 
1:0) Med begagnande af ARAGOS polariskop inriktas tuben 
på lodlinien, och okularpjesen justeras, tills sagde lodlinea synes 
fullkomligt skarp. 
2:0) Sedan glassatsen blifvit borttagen och graderings- 
apparaten insatt, vrides det Nickolska prismat hos denna, tills 
det infallande ljuset i det närmaste blifvit opolariseradt. 
Derpa insättes glassatsen och lutas i en vinkel, som unge- 
färligen svarar mot den vid de vanliga observationerna förekom- 
mande (t. ex. 45°). Visa sig då de båda hälfterna af den bild, 
som innehåller ”tincte sensible”, olika färgade, vrides okular- 
pjesen, tills denna likhet uppnås sa nära som möjligt. Glas- 
satsen inställes nu i sina 3 öfriga lägen, och om samma resultat 
då icke erhålles, antyder detta, att glassatsen måste justeras i 
sin ram. 
Efter .denna justering inställes glassatsen på nollpunkten, 
och Nickol vrides, tills bilderna blifva så starkt färgade, som möj- 
ligt. Skulle dervid de båda hälfterna af bilden ej vara lika 
färgade, vrides qvartsskifvan, tills sådan likhet inträder. 
