De a 
vigtig, emedan den kan sprida ljus öfver orsaken till den dagliga 
variationen i atmosferens polarisation. Denna variation kan hafva 
sin orsak antingen deri, att det agens, som här är orsak till po- 
larisationsfenomenet, undergår till sin mängd motsvarande vari- 
ationer (t. ex. förökandet af vattenblasornas antal) eller ock 
helt enkelt vara beroende af solens ställning. 1 förra fallet bör 
minimum inträffa sednare än kl. 12 d. v. s. omkring kl. 2, eme- 
dan variationen då är beroende af temperaturen. I sednare fallet 
bör minimum ega rum kl. 12 eller straxt efter 12, ty en för- 
ändring af myckenheten hos det ämne, som betingar polarisa- 
tionen, kan aldrig vara utan allt inflytande. 
Slutligen vore det äfven af intresse att undersöka, huru- 
vida variationer i tiden för maximum ega rum. 
$. 11. Störingar. 
Jag har ofvan visat, att och pa hvad sätt störingar böra 
finnas. Dessa störingar äro naturligtvis af stor vigt att lära 
känna, och jag har derföre alltid lagt märke till de omständig- 
heter, som förminska fenomenets styrka. 
Sadana äro i främsta rummet molnen; äfven de aldra fina- 
ste, för ögat knappt märkbara, förminska betydligt styrkan, så 
ofta de äro inne i synfältet. Ett moln, till och med stort, på 
afständ från synfältet, har knappast något inflytande, så framt 
det, ej skymmer solen. Sker deremot detta, har jag trott mig 
märka en förminskning i polarisationen, men kan dock ännu ej 
fullständigt bevisa detta 
Afven de iskristaller, som betinga halosfenomenet, förminska 
polarisationen. Detta hade jag tillfälle att se den 23 December 
förra året, da om qvällen månen var omgifven af en halos af 22°. 
BREWSTER känner detta förhallande, sasom man kan se i hans 
”Treatise on Optics”. 
Vidare förmar röken frän skorstenarne, da den passerar 
öfver synfältet, att förminska polarisationens styrka. Härom 
öfvertygade jag mig fullständigt den 12 Juni, hvarvid maximi- 
