— 8 — 
Om Hornfällning hos en Ko. — Af J. W. Griu. 
[Meddeladt den 12 Februari 1862.] 
— 
En dag, mot slutet af Mars mänad, hittades ett horn i 
båset hos en af mina kor”). I början undrade man hvarifrån 
det var kommet, ty kons bägge horn voro i komplett skick; men 
vid närmare granskning befanns dock det ena vara mindre än 
det andra, och på det förra passade det hittade såsom ett fodral. 
Det nya hornet är 5 tum långt, och uppfyller till alla delar tom- 
rummet i det fällda, hvars heia längd är omkring 74 tum. Spet- 
sen på det nya är så skarp, att den måste afsågas, till förebyg- 
gande af fara för de andra kreaturen. Det är alldeles glatt, och 
har åtskilliga, på längden löpande fördjupningar, som motsvara 
likadana upphöjningar på insidan af det fällda, men saknar 
hvarje spår till de transversella årsringar, som finnas utanpå det 
sednare. Detta är i yttersta kanten vid roten, som vanligt, gan- 
ska tunnt. Något märke efter äldre tillfogad skada kan man 
icke på någotdera upptäcka. — Några dagar före hornfällningen, 
således något efter medlet af Mars månad, hade kon kalfvat, — 
likasom året förut vid samma tid. Slutligen har hon stått afsi- 
nad nära ett halft år. Hon är omkring 7 år gammal och har 
kalfvat 4 gånger. Man torde kunna antaga, att det gamla hor- 
net, genom någon brytning eller stöt, blifvit lossadt från huden, 
samt att det nya utvecklats under sista tidrymden, då ingen 
mjölkafsöndring egt rum. — Att ett efter regeln ständigt qvar- 
sittande horn, under stångning eler på annat våldsamt sätt, af- 
faller från en blödande qvicke, och denne derefter beklädes med 
ett nytt, är ingen ovanlig händelse; men att ett sådant färdig- 
bildas redan före fällningen, under den gamla betäckningen, torde 
väl sällan förekomma. (Jemf. SUNDEVALL, Vet.-Akad. Handl. 
1844 sid. 146). 
? 
*) Vid Marizedamm i östra delen af Nerike. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 1862, N:o 2. 
