ANN, 
Om den under Svenska expeditionen till Spetsbergen 
år 1861 företagna undersökning af en gradmätnings 
utförbarhet derstädes. — Af KARL CHYDENIUS. *) 
[Föredraget den 12 Februari 1862.] 
Vestkusten af Spetsbergen, dit expeditionen först anlände, 
företedde redan vid första ögonkastet stora svårigheter för ut- 
förandet af en gradmätning. Terrainen var nemligen ofantligt 
kuperad, de ganska höga bergen syntes svåra att bestiga och det 
inre af landet visade, så vidt man kunde se, för ingen del bättre 
förhållanden än kusten. På Danes Island, hvarest vi några da- 
gar uppehöllo oss, gjordes bergsbestigningar, och resultatet af 
dem blef, att, om man blott noga undersöker lokalen, vida flere 
berg, än man eljest kunde tro, skulle blifva tillgängliga. Icke 
desto mindre föreföll det Amanuensen vid astronomiska obser- 
vatorium i Lund N. DUNÉR och mig, hvilka hade att utföra 
rekognosceringen i och för gradmätningen, högst tvifvelaktigt, huru- 
vida det kunde lyckas att på denna kust verkställa en sådan. 
Öarne vid nordvestkusten och Prince Charles's Foreland skulle 
visserligen erbjuda triangelpunkter, hvarigenom den fördel vunnes, 
att kommunikationen mellan de särskilda punkterna kunde un- 
derhållas på sjön; men man kunde ej undvika att här och der 
taga någon punkt längre in åt land, och derigenom förskaffa sig 
högst svåra resor och transporter till lands. Af fjordarne på 
vestkusten skulle väl en och annan fördel kunna dragas, om man 
försökte att taga punkterna vid deras kuster; men tillfälle der- 
till skulle troligen icke alltid erbjuda sig. Olägenheterna af ber- 
gens höjd och svårbestiglighet funnes likväl qvar. | 
Tvekan, huruvida man borde söka att föra framı gradnätet 
på vestkusten, var äfven af andra orsaker berättigad. För att 
draga så stor nytta som möjligt af en gradmätning på Spets- 
bergen, bör den uppmätta bågen vara så lång som möjligt och 
*) Härtill Taflorna III, A, III, B. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh., 1862, N:o 2. 
