— 100 — 
blott en stor glacier skjuta ut der och fylla en åt V.S.V. sig 
sträckande dalgång och sammanhänga med inlands-isen. Att nu 
på måfa resa till den långt åt öster utskjutande udden af egent- 
liga Spetsbergen och sedan söderut för att söka sundet, utan att. 
hafva triangelnätet utkastadt, ansåg jag ej vara rätt, och beslöt 
att först göra en tur åt det inre höglandet för att derifrån möj- 
ligen få sigte på sundet eller ock på Storfjorden, och derigenom 
få en föreställning om huru hela triangelnätet vid Hinlopen borde 
framföras för att hastigast komma mot målet. Södra delen af 
Hinlopen hade blifvit fri från tjocka; jag hade,erhällit vinklar 
och sett de berg, som här kunde användas; sydspetsen af nord- 
ostlandet hade jag norr om mig och således ingen vidare nytta 
af detsamma vid triangelnätets framförande; korteligen, allt talade 
för en hastig rekognosceringstur inåt landet. Jag begaf mig der- 
före upp på en morän, som utgjorde skiljemuren mellan tvenne 
väldiga från inlandsisen utskjutande glacierer, och derifrån upp 
på ett isfjäll, i hopp att få öfversigt öfver den dalsänkning, som, 
ett par hundrade fot lägre, drog sig vesterut och utgjorde en fort- 
sättning af den utaf glacieren fyllda vid bottnen af viken befintliga 
dalen. Fran isfjället, omkring 1500 fot högt, hindrades dock utsig- 
ten vesterut af ett sig langsamt höjande, omkring 100 fot högre 
isfjäll, hvilket varit bortskymt af fjället der jag nu befann mig. 
Dalsänkningen fortsattes ännu bortom detsamma. Nu följde jag 
ett stycke väg randen af denna dal; men som snötäcket öfver 
isen är starkare, så att man mindre lätt bryter genom det, om 
man befinner sig på höjden, steg jag upp på det andra fjället. 
Afven här visade sig at vester och sydvest blott högre isfjäll, 
som sakta höjde sig från en mellan dem och detta fjäll befintlig 
dal. Jag steg ned i dalen och fortsatte färden, som hittils gått åt 
V:S. V.;- i vestligi och vestnordvestlig riktning Dalen var ett 
ismoras, om man så får uttrycka sig; en lös mörja af små is- 
korn betäckte till två, tre fots djup den fasta ismassan. Här 
och hvar betäcktes denna lösa massa åter af nyfallen snö, som 
genom sin ojemna spridning visade sig tillkommen under biåst, 
och dessa ställen voro de enda, der man hade fast botten under 
