— 114 — 
af bergartens beståndsdelar, hvilka menligt inverka på deras ut- 
veckling. Torfmossar kunna visserligen frodas äfven pa neptunisk 
bergart, men blott i det fall att denna är af qvartsartadt ur- 
sprung såsom sandsten, eller ock att den underliggande alfven är 
så tjock, att den ofvanpa växande torfmossan ”?) blir oberoende af 
bergartens inflytande. — Om vi efterforska hvilken mark denna 
torfmossa företrädesvis älskar, skola vi finna att det är bugtiga 
jordytor, hvilka hvila antingen på hård plutonisk bergart, såsom 
granit, gneiss, trapp 0. s. v., eller ock lerlager, hvilka sätta ett 
ogenomträngligt hinder för vattnets aflopp. Så trifves hon väl i 
dälder, på de grunda stränderna af våra trögt rinnande floder och 
andra vattendrag, på branta bergsluttningar, hvarest regn och of- 
vanifran nedsipprande vatten förser henne med erforderlig väta, 
vid kanten af skogskällor m. fl. st. Öfverallt och framförallt skyr 
hon skämdt vatten och hafvets salta vagor. 
I Skandinaviens östra del, som bildas af ett mot Östersjön 
långsamt sluttande plan, genom åsar afdeladt i många flodomra- 
den, äro torfmossarne talrika, särdeles i de nordligare skogstrak- 
terna. Från Norrlands väldiga furuskogar, hvarest de höra till 
de alldagligaste företeelser, sträcka de sig langt upp i Lappmar- 
kernes skogsregion (regio silvatica), med hvars öfre gräns deras 
egen sammanfaller. Visserligen finner man ännu uti tallens om- 
råde (reg. subsilvatica) en och annan af mindre utsträckning, men 
här bidraga de föga eller intet till landets fysiognomi. I deras 
ställe betäckes den fuktiga marken af starrarter, gräs och andra 
kärrväxter. — Såsom man redan på förhand kan vänta, stå de 
medlersta landskapen i afseende på torfbildningen så midt emel- 
lan föregående och efterföljande områden, att de icke fordra na- 
gon särskild beskrifning. — Finland liknar i allo Sveriges norra 
och medlersta delar. — I de sydligare äro torfmossarne vida spar- 
sammare och det är endast i de på någon, om ock obetydlig, höjd 
öfver hafvet belägna barrskogarne t. ex. på Halle- och Hunne- 
berg, som de återfå en del af sin nordliga fägring. Ehuru på 
skånska slätten rika torflager ännu finnas, minnen af den tid, då 
vårt land egde ett kallare klimat och äfven här var betäckt af 
