RR 
Ordo II. Sphagni species sessiles seu caulibus 
et ramis carentes. 
Tab. XXXI, fig. 10. Sph. acaulon trichodes anses af alla för- 
fattare afbilda Pleuridium subulatum BR. 
et SCH. Beskrifningen (p. 251) stämmer - 
visserligen väl öfverens med denna art, 
men, hvad figuren beträffar, synes oss 
mossans groflek, den på flere individer 
mot toppen greniga stjelken och de icke 
upprätta, utan utböjda bladen angifva 
att den tillkommer Systegium crispum 
SCHIMP. Efter all sannolikhet har följ- 
akteligen DILLENIUS beskrifvit en art, 
men afritat en annan. 
» » » 11 (p. 251). Sph. acaulon bulbiforme, majus 
= Phascum cuspidatum SCHREB. 
» » » 12 (p. 252). Sph. acaulon bulbiforme, minus 
= Spherangium muticum SCHIMP. 
» » » 13 (p. 253). Sph. acaulon maximum, folüs 
in centro ciliaribus = Diphyscium folio- 
sum MOHR. 
Ehuru i afseende pa kryptogamerna ingalunda i besittning 
af DILLENII vidsträckta specialkunskaper, fördelade LINNÉ, ledd 
af sin skarpa siareblick, hans arter på sina slägten Sphagnum, 
Phascum, Fontinalis och Bryum. Endast i ett hänseende tog 
han ett steg tillbaka, nemligen då han sammanförde DILLENII 
trenne väl skiljda torfmossor under sin Sph. palustre. LINNES 
Sph. alpinum är, att döma af exemplar, förvarade i THUNBERGS 
och SWARTZ's samlingar, dels Dicranum elongatum, dels D. fra- 
gilifolium; hans Sph. arboreum åter Cryphea heteromalla. 
Genom att antaga blott tvenne Sphaynum-arter, Sph. cym- 
bifolium och capillifolium, af hvilka den sednare innefattade de 
begge af honom sjelf några är sednare uppställda Sph. acutifo- 
lium och cuspidatum, blef FR. EHRHART den förste, som (uti 
