4). 
5). 
6). 
7). 
— 145 — 
länder, säsom det enda polar-landet af vär verldsdel, och bäst 
i sammanhang med Norge, från hvilket land rakt ut i norr de 
äro belägna, ehuru medgifvas måste att afståndet från Grönland 
är omkring 10 sv. mil kortare, än det från Nordkap. Spitsber- 
gens kust, ända upp till dess nordligaste udde, beröres af samma 
ström (Golfströmmen), som spolar Norges nordvestra strand, hvil- 
ket tillfyllest bevisas af de trädstammar och frön, tillhörande 
amerikanska växter, hvilka på mänga ställen derstädes anträffats. 
Härigenom . blir klimatet ojemförligt mildare, än det, som till- 
kommer amerikanska och asiatiska länder af samma breddgrad, 
så att temligen yppigt växtlif visar sig på Spitsbergen ända upp 
till dess nordligaste spets, belägen nära 81° n. br.; i öfriga trakter 
kring nordpolen deremot finnes så långt upp intet spår af vegetation. 
Om en nordlig gränslinea nödvändigt skall uppdragas mellan 
Europa och Nord-Amerika, så förefaller oss lämpligast att såsom 
sådan antaga den polarström, som mellan Spitsbergen och Island 
i öster, samt Grönland i vester uti S.S.V. riktning stöter mot 
Amerika och i så betydlig mån, ända ned mot New-York, afky- 
ler dess klimat. En följd häraf är att de lägre års-isothermerne, 
under hvilka Europas nordligare länder ligga, på amerikanska 
sidan erfara en icke obetydlig krökning mot söder. Såsom exem- 
pel härpå må tjena års-isothermen af — 6” C., som stryker fram 
öfver Spitsbergens södra del, men på Grönlands ostkust böjer sig 
ej mindre än 5 hela breddgrader ned mot equatorn. Således 
angifva både det geografiska läget och klimatiska förhållanden 
att ifrågavarande ögrupp bör räknas till Europa och icke till 
Nord-Amerika. 
I tropikernas urskogar ersättas Sphagna af Leucobrya och andra 
med dem förvandta slägten bland bladmossorna, ehuru de ingen- 
städes uppträda i sådan mängd, att någon slags torfbildning kan 
ega rum. På samma sätt representeras i varma länder Conifere 
af det egendomliga slägtet Gnetum och familjen Cycadeacece. 
LJ 
Om det antages, hvilket ock flere geologer gjort, att stenkolen 
till stor del har torfmossor att tacka för sin uppkomst, så följer 
af detta antagande att de trakter, i hvilka denna stenkolsbild- 
ning egde rum, måste haft temligen svalt klimat.- Vi kunna 
nemligen svårligen tänka oss Sphagna såsom fordom hafvande 
lefvat och frodats under förhållanden, synnerligen olika de nuva- 
rande. Den ymniga förekomsten af barrträd i stenkolslagren sy- 
nes äfven tala något för denna åsigt. 
Nedanstående skildring af torfmossornas byggnad är till större 
delen hemtad ur W. P. SCHIMPERS utmärkta arbete: Versuch 
einer Entwickelungs-Geschichte der Torfmoose (Sphagnum) und 
einer Monographie der in Europa vorkommenden Arten dieser 
Gattung. Mit 27 Kupfertafeln. Stuttgart 1858. 
I sitt nyss nämnda arbete visar sig SCHIMPER bysa den äsigt, 
att dessa trenne lager motsvara högre växters bark, ved och märg. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 19. N:o 2, ES 
