— 148 — 
lagringarne, alldeles saknas. Att föreställa sig det endast i hålen 
membranen vore sälunda förändrad är att gå väl långt i ske- 
pticism. Om åter antages att primära membranen af den kaustika 
natronluten blifvit anfrätt eller upplöst, så måste cellerna lossnat 
från hvarandra, hvilket alls icke var förhållandet, utan samman- 
hängde de med hvarandra efter behandlingen lika fast, som nä- 
gonsin före densamma. Cellulosan löses ej heller af kaustika 
alkalier, utan blott af kopparoxid-ammoniak och ej ens af denna 
vätska uti alla modifikationer. Då, oaktadt dessa förklaringar, 
mången kanske torde finnas, som icke blifvit öfvertygad, hafva 
vi äfven tillgripit ett annat ämne, icke kemiskt inverkande på 
cellen, utan blott mekaniskt genomdränkande, nemligen salpeter- 
syrad silfveroxid; ett ämne, som märkvärdigt nog icke förr an- 
vändts för växtanatomiska behof, men som synes värdt all upp- 
märksamhet. För den skull läto vi flere snitt ligga på mörkt 
ställe under några dygn uti en stark silfverlösning, hvarefter de 
lindrigt torkades mellan sugpapper och utsattes för solljuset. 
Detta verkade likväl ytterst långsamt, så att först efter en månads 
tid snitten antogo den för det afsedda ändamålet erforderliga 
svarta färgen. Vid undersökning befunnos cellerna fullkomligt 
ogenomskinliga och likformigt färgade af det ytterst fint utfällda 
silfret. Hälen visade sig nu särdeles tydliga, så att intet tvifvel 
kunde qvarstå att de verkligen voro hål (såsom med stamp ur- 
huggna ställen) tvärt igenom cellens hela vägg och icke endast 
genomborrningar uti aflagringarne med qvarstående primär mem- 
bran. Dessutom behandlades några snitt först med natronlut och 
derefter med silfverlösning; ständigt med samma resultat. Dessa 
methoder hafva tillfyllest ådagalagt närvaron af hål så väl uti 
ofvannämnda mossors stammar och barrträdens vedceller, som ock 
'i de punkterade kärlen inuti veden af Ricinus communis. På 
samma sätt förhålla sig porerna i de tjockväggiga och mörkbruna 
cambii-celler, som hos Cyathea medullaris, Polypodium Dryopteris, 
Pteris aquilina m. fl. ormbunkar omgifva kärlen. Högst sannolikt 
finnas hål hos många andra växter. — Men icke allenast genom 
färgning hafva vi blifvit öfvertygade om denna porernas egenskap, 
utan äfven derigenom att vi några gånger uti murken furuved 
påträffat, så väl närmare barken som ock i grannskapet af mär- 
gen, talrika mycelii-trådar, tillhörande diverse mögelsorter. På det 
mest oregelbundna sätt genomträngde de hålen under öfvergången 
"från cell i cell. En gång iakttogs, hurusom en mängd vedceller 
voro uppträdda på en dylik lång och nästan rak tråd, försedd 
med talrika leder, hvilken slutligen inträngde uti en märgsträle, 
hvarest den upprepade gånger förgrenade sig. Detta förhållande 
uppmärksammas bäst, om man gör tunna snitt af vedens för 
luftens inverkan utsatta yta, ty här äro båltrådarne gröfre samt 
deras slidformiga omhölje starkt förtjockadt och mörkfärgadt. Ju 
djupare in i veden snittet göres, desto finare och blekare anträffas 
trådarne. Endast en enda gång kunde vi finna fröredning på en 
dylik mögelart, men, såsom alldeles för litet hemmastadda med 
= 
